ST 
ken utan underlag; makarna söka locka vandraren från platsen. 
De hava mindre näbb och svartare rygg än Skandinaviens fogel, 
enl. MaLMmerEenN. Ungar erhållna d. 7, Riksm. 
Allmän vid Ishavets kuster, Mary. Häckar vid havskuster; 
på Vardö oeh Svartnäs några par årligen. 
någon könsskilnad, SommErFELTt. I Finmarken allmän, häckar i 
synnerhet långs kusten mot öppna havet. De 2 vttersta hand- 
Lätet liknar Strandskatans, enl. meddel. av 
Nordvi. Erhållen i Foldenfjord d. 7 1871, på Tamsö d. 71874. 
Häckar i Norge långsåt kusten, talrikast i Trondhjemsfjorden och 
Färgen utgör icke 
pennorna hvita. 
norrut, utanför Lindesnäs sparsamt, men är allmän i alla flod- 
mynningar, sällsynt 1 de inre fjordarna och förekommer aldrig i 
landets inre delar, Corrzett. Vid Grip, 2 mil utanför Kristians- 
sund, d. 3 talrik, LirLJEBoORG, 1860. I Kristianiafjorden sällsyntare 
än L. pomerana. Ut mot havet allmän. Vid sydkusten erhållen 
vid Mandal, der den anses häcka, RascH, 1838. 
Uppgifter förekomma om dess häckning inuti landet, men 
de bero säkert på en förvexling med nästa art. 
Från Sverige hava vi några äldre uppgifter. Linné omtalar 
honom å här nedan anförda ställen och säger, att han fans uti 
Ångermanland, Bohuslän, Finmarken och annorstädes vid havet, 
”ad mare, så att han förstod med Larus parasiticus minst sagdt 
förnämligast nu ifrågavarande art. Han säger, ”att ångermanlän- 
ningen ej gerna ser, att den skjutes, ty han visar med sitt fly- 
gande hvarest Strömmingen håller sig under vattnet. Linné 
omtalar honom även från Marstrand. ”Hanarne äro svartare och 
litet större än honorna. 
klippor. 
Lägga 2 ägg längst ut på utskär och 
Man kan knappt övertala någon fiskare att skjuta den, 
emedan han är deras säkraste budbärare om Strömmingens ym- 
nigare närvaro. Vanligtvis får man endast se 1—3 Labbar i 
eu fa a AC VTT a AE RR AGE FANTA NA RAR FE 
" KUSTLABB. LESTRIS PARASITICA. 
sänder; år 1747 om sommaren syntes dock ibland 5—6 st. 
HUPSvIN 
4 pra ff 1 TA 
Te 
Tk me | at AT öR hk 
é Sh | 
Å 
: IC ay 
Vad LJ Sof 
Han 
jagar Måsarna, tills de lemna ifrån sig sin fångst, antingen genom 
fram- eller bakändan. När Labben saknas alldeles, blir svagt år 
för fiskaren', N. GisstLERr i Hernösand, 1753. I Stockholms skär- 
gård här och der på de yttersta skären. Han utpinar icke en- 
dast Måsar, utan delar även Skrakarnas och andra av fisk levande 
foglars måltider, ÖDMANN, 1792. Är skjuten i Stockholm på 1830- 
talet, enl. meddel. av LunpBore. Börjar visa sig på de yttre 
holmarna i medio av maj. Några par häcka der alla år, och 
fulla kullar ägg hava funnits i början och midten av juni. Den 
12 juni 1881 såg jag 15—20 st. på en och samma holme, än- 
skönt blott ett enda par häckade der', enl. meddel. 1883 av 0. 
I Nyköpings yttre skärgård, vid Grässkären, sparsam, 
I trakten av Havsö icke sällsynt: dess bo funnet, 
EKBOHRN. 
G. LUNDQVIST. 
ExKBLaAD. Ävenså vid Hävringe; ägg erhållna i juli 1871 från 
Sedd utanför Allonö vid Brå- 
viken av G. v. YuLEn. ' En hane skjuten vid Oxelösund i juni 
Hartsö; kallas Labb, SUNDSTRÖM. 
1845, och en annan erhållen från Arkö, hvilka ställen äro be- 
Skall t. o. m. 
hava häckat på en av de yttersta klabbarna utanför Lindöja i 
lägna på ömse sidor om inloppet till Bråviken. 
Jansbergs socken, men är numera mycket sällsynt i Östergötlands 
skärgård, enl. meddel. av LunbpBore. "Troligen någon gång träf- 
På Got- 
En sedd vid Visby, 
Sköts i sept. 1857 i Brattfors 
"Skall häcka på skär i Venern 
fad vid Ö. Smålands kust, kallas Svartmåse, Tisznivs. 
land under flyttning mycket sällsynt, ANDRÉ. 
enl. . meddel. 1883 av STENSTRÖM. 
socken, Vermland, HAMMARGREN. 
mellan Näset och Åmål, KtaAs LINrorE', HOLMGREN, hvilket be- 
höver bekräftelse. 
I JEN Kr. ln Ert 
I Bohuslän erhållen d. &, &, s5, 
W. v.: WricHt. På Väderöarna och 
+ 1837, B. F. Fries och 
Koster erhöllos d. 7—7? 
