PIL SA ERNA a 
956 BERGLABB. 
uppgift förekommer han årligen under flyttning norr ut i juni; 
mest gamla foglar vid höstflyttning, Warren, 1864. Vid Orwell, 
Suffolk, i okt., SAUNDERS, DRESSER. 
Vid Dunkerque under storm mycket sällsynt, DE SELYsS. 
Träffad temligen ofta i Frankrike; erhållen i Picardie i medlet 
av okt. 1834; vid Lille, DEGLAND. 
I S. Spanien utomordentligt sällsynt; 2 unga erhållna i Gi- 
braltar sund under vintern. I Tanger träffad 2 gånger, IrBY. 
Gabon, HarzttLAvB. En ung fogel, originalexemplaret till L. spini- 
cauda Harpdyr, från S:t Helena finnes i museet i Leiden, ScHLEGEL. 
I det inre av det nordligaste Amerika: Hudsons bay, Mac- 
kenzie river, Ross, Under arktiska expeditionen 
1875—76 kom fogeln till vinterkvarteret i Smiths sund under 
första veckan av juni i stort antal, lade 2 ägg i en liten håla i 
BLAKISTON. 
marken och försvarade dem tappert, F EiLDEN. 
i N. Atlantiska oceanen d. 7 1868 utanför Newfoundland vid 
Cape Race's longitud, TAYLOR. 
Antagligen sedd 
Erhållen på Labrador, ScHLEGEL. 
På Barren grounds, arktiska Amerika, MAcFARLANE. Boston, LAWR. 
På Alaska erhållen d. 7, allmän, BAnnistER, DR. Träffas ännu sent 
1 okt. vid Peterpauls hamn. Fogeln synes på hösten företrädes- 
vis leva av bären av Empetrum nigrum, hvilka färga träcken 
mörkt violett och även nedsmutsa fjädrarna, Kittritz. 
Berglabben är mycket livlig i sina rörelser. Flygten är, 
såsom HoLrBorr m. fl. säga, mera hoppande än den hos L. pa- 
Fogeln skall lyfta vid storm helst mot vinden. Undvi- 
ker de större floderna, enl. v. HoMEYER. 
Lätet låter som ”viäh-vi-vi-vi” eller ”ziäh” eller 'i-i-iä. 
Han jagar icke andra foglar, men dyker efter föda liksom 
Tärnorna; 
rasitica. 
vid Grönland förtär han fisk och krustacéer, likasom 
vid Novaja Semlja. Förtär, enl. SOMMERFELT, även Lemlar; födan 
LESTRIS BUFFONI. BÅG RT SWE 
utgöres, enl. Corrert, även av Litorina litorea, kråkbär, Empetrum 
Om dess levnadssätt i 
som under någon tid vistats der, 
nmygrum, krustacéer, fisk, Lumbrict. 
Lappland, har WHEELWRIGHT, 
meddelat DrEzrssErR några uppgifter: ”hos en fans en Fjellemmel, 
hos en annan en liten Råtta; vanligen förtär han de ovannämnda 
bären. Även befans en hava förtärt en stor Skalbagge och små 
krustacéer; hos de unga endast(?) bär funna. Man har sett dem 
Jaga Ripor, och lapparna tro, att de döda dessas ungar”. 
I Kvickjock börjar äggläggningen d. 3, och sista äggen er- 
höllos till månadens slut. Boet är i närheten av vatten, utgöres 
av en håla i marken med få torra grässtrån; fogeln häckar i 
spridda kolonier. Är ej skygg, då han har ägg. Han flyger 
under starkt skrik i vackra bågar över främlingens huvud. Sedan 
ungarna äro utkläckta, äro de deremot mycket vaksamma. KNnoz- 
LOCK har från samma trakt meddelat, att när någon person kom- 
mer i närheten av boet, mötes han av fogeln och dess skrik. Om 
man då slår sig ned under 5—10 minuter, får man se, att han 
sätter sig på äggen, även om man är boet mycket nära. Lägger 
1—2 ägg den 83—15 juni; jemf. p. 954. "Troligtvis fortfar ägg- 
Enligt v. 
HEV6LIN är fogeln mycket modig och anfaller till och med men- 
läggningen en längre tid endast om äggen insamlas. 
niskan. 
Köttet skall smaka likt Ugglornas, NAUMANN. 
Av parasiter hos denna art känner man endast: 
Docophorus gonothorax GIEB. och Nirmus triangulatus NiItzscH, hvilka 
leva bland fjädrarna. 
Inelvsmaskar må eftersökas. 
Larus rectricibus intermediis longissimis L., S.N. ed. VI 1748, 24, not. 
Larus parasiticus L., Fn. II 1761, 55 6 p.) nec It. V goth., vix SN. X 
I. XII. 
Stercorarius longicaudatus Briss., Orn. VI 1760, 155; ed. 1763, II 402. DE 
R 4 & / / 
p vd RA RER in & 11YSg 
