hå ( Nr ER vy PRE 
å "NN 
[0 
Dl RN [t 
SAN ta fe 8 
' 
TORDMULE. 
Häckar på Borgholm, NAUMANN, talrikt, enl. DrEsserR. Kom- 
mer icke ofta till Danmarks kuster, TEiLMANN; på senhösten 
3—4 veckor förr än Grisslorna, är temligen talrik, om vintern 
mycket talrik, häckar på Hesselön, KIzERBÖLLING. Deras tåg 
börjar i medlet av okt., är starkast i nov. och dec. och varar 
hela vintern, då de äro talrika vid Danmarks kuster och i Katte- 
gatt. I mars flytta de norrut, 1820—22 voro de talrika i Öre- 
sund. I jan. 1824 träffades flere i en insjö på Seeland, FABER, 
1824. 
Vid Slesvigs kuster om vintern talrik, Boiz. I Slesvig och 
Holstein rätt talrik från okt. till medlet av april på båda haven, 
håller sig mest och även vid 
starka stormar på öppna havet och drives sällan till kusten; på 
de yttre Nordfriesiska öarna rätt talrik, RoxwebderR. I Slesvig 
och Holstein regelbunden vintern 1876. Vid Flensburg 1877 
regelbunden om vintern, Jahresb. Förekommer hvarje vinter i 
Flensburgs hamn; 3 st. torgförda d. ' 1881, Jahresb. Häckar 
på Helgoland, Boiz, 1819; der hade de häckande paren 1840 
minskats till omkring 30 par; bor ända till 500 fot högt i bergen; 
vanligen bo 8—10 par nära hvarandra, sällan något ensamt par, 
NAUMANN Nu skola endast få par häcka på Sej NOLL. 
Jagt å fogeln är tillåten från båt från och med d. 3, CoRDEAUX. 
På Kolas N. kust i fogelbergen 1877, re KINBERG. 
Häckar vid Ishavet och vid Botniska viken, ägg erhållna vid 
Ijo, NYLANDER; på yttersta skären av Jakobstad. Talrik i SV. 
skärgården. Vid Kem talrik. På somliga ställen i Vasa yttre 
skärgård talrik, häckar; antalet har minskats; i Björneborgs- 
trakten sällsynt. I Ålands skärgård allmän; i KAR skärgård 
sparsamt häckande. Kom till Åbo 1824 i , M. v. WRIGHT. 
Kommer i maj till S. Finland, stannar tills i eller nov., er- 
på Nordsjön vanligen talrikast, 
ALCA TORDA. 
hölls d. ++ 1851 vid Porkkala, Parmén. Å yttre skären vid Hel- 
singfors och Åland talrik och häckar der, v. NORDMANN, 1864, 
I nämnda skärgård talrik på steniga stränder, såsom vid Klåf- 
skär. Havsmåsen säges ej våga anfalla ungen, som försvaras av 
de gamla; äggen äro smakliga, R. 8., 1874. Sedd på Ålands 
skär, MEves. Gapp säger 1769, att han är skärgårdens skadli- 
gaste sjöfogel; äter upp Strömmingen av skötarna, sliter och sön- 
derriver näten och våldför sig obtygt på den, som oroar honom 
i hans näste. 
Förekommer i Mitau, SzivLitz. Även omnämnd 1870 bland 
Östersjöprovinsernas foglar av SCHWEDER. 
Sällsyntare vid Sibiriens ishavsstränder än vid Hvita havet, 
PaArrnas. [?STELLER anför honom från Kamtschatka och PaALrLas 
säger, att han var talrik vid Ö. Oceanen.] 
Vid Danzig uteblev han vintern 1846—7, BöcK. Under 
vintern vid Pommerns kust, HozrzaAnp; icke sällsynt, HORNSCHUOE, 
SCHILLING; förekommer endast om vintern och ej i stort antal, 
På Hiddensö fångades en emellan d. 4 och 
ej, HOLLAND. 
TANCRÉ. 7; häckar 
Tyska Östersjökusten på många trakter allmän 
under den kalla årstiden. Preussen, Pommern, Mecklenburg, ej 
i det inre av Tyskland, NAvzaAnn. I Neu-Vorpommern säges han 
1877 förekomma regelbundet om vintern, Jahresb. Omnämnes 
från Schwerin av v. PREEn, och en ung fogel fäldes en gång på 
Genéve-sjön, ScHINZ, F.-BEAUMONT. 
I Oldenburg 1879 oregelbunden på flyttning, Jahresb. All- 
män vid Elbes mynning, NAUMANN, 1844; under vintern. 
På Hollands kust SnirlleR 1 sommardrägt d. 3 1836, d. & 
1858; i Vingar d. 3 1839, d. 3, 7 1860. I ungdrägt d. & 
1860, d. 3 1850, d. ? 1860; i jan. 1850, d. it 1856; i övergångs- 
drägt i sept. 1856, ScHLEGEL. 
