1018 
och Holstein oregelbunden och sällsynt; träffad en gång vid Ö. 
och 2 gånger vid V. kusten, men icke någon gång emellan 1875 
och 1880, RoHWEDER. 
Häckar vid fjordarna i Ostfinmarkerna, enl. en uppgift av 
WALLENGREN. Träffad i Arkangels guvernement, GoEBEL, se 
Tillfällig om vintern, SEEBormM, 1882. ; 
Vid Novaja Semlja, Kreis, 1750; i otalig mängd, Barr. 
Allmän långs kusten, häckande på alla klipporna, GILLETT, 
Waigats, HEvaLINn. NORDENSKIÖLD kallar den Alka. Sällsynt i 
Vid Preobraschenie-ön häckande talrikt; hade d. $ un- 
gar stora som Mergulus alle. 
Il mee 
komma på öppna ställen i havet under vintern; omtalas från Kap 
Karahavet. 
Sågs under Vegas färd vid 75 
n. br., Greenw. HSades av tschuktscherna före- 
Tscheljuskin. Den förste erhölls vid vårens annalkande d. 
vid tschuktschernas land, NORDENSKIÖLD. 
'Cepplus arra är vanlig i Kamtschatka och en 'större va- 
rietet på Kamtschatka och Kurilerna, ifrån hvilka öar under 
sommaren den även i senare tid anföres av BLAKISTON och PRYER, 
1878. 
icke nu avgöra. 
Huruvida icke bland dessa finnes en egen art, kan jag 
Erhållen vid Danzig, HoLrnaAnp, men annars icke i Tysk- 
land. 
En erhållen i Sutherland, Mozz. Vid Orkney och Shetland, 
JARDINE m. fl. Kerry, Irland, i juli 1833, THomPson. 
I Jeddo erhållen under vintern, BLAKISTON, PRYER. 
Vid Buchanan strait, Smiths sund, Baffins bay, 79” n. br., 2 
st. i aug., men hon syntes ej förr än vid återfärden söder ut i 
sept. 1876, S. om Kap Sabine. Norra delen av Baffins bay är 
här dess nordgräns, och det betvivlas, om hon häckar norr om 
Kap Alexander, FEirven. Häckar från Hudsons bay norr ut; ej 
BRÖNNICHS GRISSLA. URIA BRUNNICHI. 
sällsynt vid kusten av Nova Scotia. Tillfällig i Maine, AUDUBON. 
Wellington canals i aug. och till d. 3 1862, CoruwicK. Kusten av 
New-Jersey talrik hvarje vinter, LAWRENCE. 
Liknar till sitt levnadssätt mycket Sillgrisslan, men tillhör 
Är sällskaplig och håller sig tillsamman, ofta 
Drager 
den högre norden. 
i stora skaror. Lätet 'örrr örrr'. 
sig undan för isen och behöver jemt öppet salt vatten. Dyker väl 
Deras flygt är tung. 
och simmar under vattenytan med vingarna. 
Vid Grönland i synnerhet 
Mallotus arcticus, Gadus agilis, REINHARDT, och krustacéer. 
Dess föda är fisk och krustacéer. 
Häckar på klippväggar med avsatser, som lemna plats för 
Lägger ägg på klippor och gammal fogelträck. Det 
har mycket omvexlande form och färg. Sedan ägget någon 
blir det täckt av ett tjöckt lager av fogelns träck. 
Ägg, de festa ”förlegade', 
ruvningen. 
tid ruvats, 
erhållna under de första dagarna av 
juli. Ungar stora som Mergulus alle följde ”modern i medlet av 
Ruvar fast under 30—35 dygn. 
dundrägt varar 24 dygn, FABER. 
aug., NORDENSKIÖLD. Ungarnas 
Till fogelns fiender kunna räknas Squalus carcharias, &S. 
glacialis FABER, som taga fogeln, då den dyker. Fisken lever 
vanligtvis endast på havsbottnen. NOorpensKIiöLpD säger, att Isbjör- 
narna hade tydligen varit på jagt efter ”Alkor'. 
Köttet av de gamla är torrt och segt. Fogeln lagades på 
samma sätt som Uria grylle, MartESNs. Fogeln är för grönlän- 
darna av mycket stor vigt, köttet med inelvorna kokas och för- 
täres av dessa gerna, t. o. m. halvruttet. Skinnet användes till 
deras flesta drägter, FABER. Äggen äro välsmakande, köttet nå- 
got tranigt, är användbart och bättre än Ejderns, NORDENSKIÖLD. 
HorBerr omtalade dess jagt på Grönland. Då foglarna komma till 
fogelbergen, innan isen nedom dem gått upp, begiva grönländarne 
Låg | : ' UNTER ST”) | | 
JF TN « I 4 
() Fö 18 VR KR VE 
A , Md NM Vä 4 NN ån latt SÅ 
RS ERE RT ÅL GAR en VSM Na AA AT 
