TOBISGRISSLA. 
11—23. Sandhamn, O. EKBOERN. 
11. 11 juni 1880. Grovkorniga, hvita, fläckar större och mindre. 
12. 14 juni 1880. Blåhvita, fläckar små, talrikast och störst å tjock- 
ändan. 
13. 3 juni 1881. Likna n. 12. 
14. 19 juni 1882. Rödhvita, fläckar liknande n. 12. 
15. 19 juni 1882. Gråhvita, fläckar till en del stora och i krans. 
16. 19 juni 1882. Grovkorniga, blåhvita, fläckar i krans, stora, sam- 
manlöpande. 
17. Samma dag. Blåhvita, fläckar spridda, små och medelstora. 
18. 25 maj 1882. Grovkorniga, ljusblå, fläckar små och medelstora. 
19. 10 juni 1883. Gråhvita, fläckar små, de flesta spridda. 
20. Samma dag. Huvita, fläckar sparsamma, små, de i krans störst. 
21. Samma dag. Hvitblå, fläckar små och medelstora, 
22. Samma dag. Likna n. 18. Fläckar å tjockändan större. 
23. 14 juni 1883. Likna n. 21. 
24. Uria grylle var. glacialis GAIMARD, 1875, Novaja Semlja, NORDEN- 
SKIÖLD. Grovkornigt, blåhvitt, grundfläckar violettgrå, ytfläckar bruna, mest 
1 avbruten krans, större, sammanlöpande. 
25. Samma tid och land. Långsträckt, fläckar mest ikrans, små, föga 
sammanlöpande. 
26. ”Uria grylle var. Mandti LIiCHTENSTEIN' juli 1870, Spetsbergen, 
BARTELSON. 
27. Samma tid och land. Grovkornigt, matt, hvitt, fläckar mest i ring, 
grundfläckar perlgrå till svartgrå, ytfläckar svartbruna. 
28. 1858, Spetsbergen, NORDENSKIÖLD. Utdraget, spetsigt, gråhvitt, 
fläckar delvis sneda. 
29—33. Juni 1870, Grönland, NORDENSKIÖLD. 
29. Nästan ovalt, något spolformigt, utdraget, hvitt, grundfläckar stora, 
sneda, ytfläckar svartbruna, talrikast och störst omkring tjockändan. 
30. Spets utdragen; mycket grovkornigt, rödhvitt, småfläckigt. 
31. Utdraget, något spolformigt, blåhvitt, småfläckigt. 
32. Ovalt, hvitt, fläckar störst nära midten, delvis sammanlöpande. 
33. Abnormt litet, ovalt, rödgrått, fläckar runda, spridda. 
34. 1870, Grönland, 66” n. br., RIng. Gråhvitt, fläckar mest spridda, 
de största i ring, grundfläckar sneda. 
35. Samma tid och plats. Ovalt, grönhvitt, fläckar talrika, små. 
g UNH FURDAR LI An VN av ft | i ert I DTE AN i - nv HERE br LA PJ 2 & MAN OF LV i 7») TYYBR IM La På JA "ET - vr Md JU , [5 
4 OK äv då 6 LIN UTN ng RN r vu iv rn er EN RN BN | JON HV ) Vi VER dt | - i” brå GANEN 
om ÅT AN DIPER EV NNE RA a sd sl HAL ARENA LM SDN ERNA VER EV NANA Eg AE där GV 
ILE FL IIGS DA I VER NV ål Ba RS SÄ NI To | | , i fran, ITNE ' 
V Uk d 4 NAN ; d Fa | EL i 
/ ö ing 
hon även under den tid, då solen är under horizonten. 
ML TU TLA ETS SK NNUJA JJOIT MENT MI pi [bj4 USA gå NR ARIGE IE ME ST Köps RN FIRA NENSRE PES VT NGA 
VR KÅ Kv - » ”-. ADA M Ma V SA MG j i 6 i 4 IN hd T EERO < Arne ber de ve SR JA SAN 
i KL FOR Ni ja VS NR fel KÖ TNA Ful vu KIRSE än É DU vp Nörå NM ” 
, Å ) , SKL 
URIA GRYLLE. 1027 
Från Grönland omtalas den av flere författare. FABRICIUS 
säger, att den var temligen talrik vid stränderna, och att den 
fans över allt i havet vid Grönland. Den förtär småfisk, i syn- 
nerhet yngel av Torsk, Simpor och Salmo arecticus. Lever i 
monogami och lägger sina 2 ägg i början av juni. Dess kött 
och ägg ätas; fötternas hud användes till lockbete vid fiske. 
Omtalas även av CRANZ. DLICHTENSTEIN ansåg denna utgöra en 
från vår skild art och kallade den U. Mandti. 
1824, att den har längre armpennor med hvita spetsar, finare 
FABER Säger 
näbb, mindre kropp, samt att den fans på Grönland och Spets- 
bergen, var der sällsyntare än U. grylle, men häckade ej på Is- 
land; och år 1826, att den skall aldrig förekomma i den boreala 
zonens sydligare trakter; men säger tillika, att U. grylle är jemnt 
utbredd från Spetsbergen till Shetlandsöarna och från Grönland 
till Färöarna och Norge, Danmark och Sverige. Varierar till 
näbb och kroppsstorlek, FaABER. DL. Brrerm sökte 1826 att åt- 
skilja U. Meisneri från Grönland och U. aretica från Grönland 
och Spetsbergen och säger, att de skilja sig mycket från U. grylle. 
Även SABIsE omtalar fogeln, och REinHARDt kallar den U. grylle. 
Vid Godhavn, 69” 14' n. br., 43 30' v. long. om Greenwich finnes 
Häckar 
nära vattenbrynet i fogelbergen, der den aldrig saknas. Fort- 
plantar sig vid 2 års ålder. FasER säger:i14:de året, d. v. s. nära 
3 år gammal. Färgen varierar, så att man träffar både alldeles 
hvita och alldeles svarta, de senare utan den hvita vingspe- 
geln. Endast en art finnes, HorBzeirr. Dyker skickligt, men 
HorBoLL säger, att hon icke går till 50 famnars djup, såsom 
FaBER trodde. Den kan stanna 2 minuter under vattenytan. Är 
den sista fogel, som drar sig undan för isen. Samlas om vintern 
HA 
