TOBISGRISSLA. URIA GRYLLE. 
v. PrRErsN. I Danzig-viken regelbunden, ej sällsynt, v. HOMEYER. 
Kommer till Pommerns kust endast om vintern och i ringa antal, 
Tancrfé, 1881. Ett par träffades vid Berlin, L. Brrnn, 1834. I 
Ö. och V. Preussen sällsynt, RATuKz. Visar sig mycket sällan 
på Elbe och Saale, MEyrEr, Woznr. Erhållen under en sommar i 
Schweiz, ScHINZ, 
I Holland tillfällig, DE Sriys; på Wangerooge sällsynt, 
WIEPKEN. 
På Shetland och Orkney, JArpisE. Häckar å N. och V. ku- 
sten av Skotland, på Bass rock, Isle of May, Stonehaven, MoR z. 
Enl. Rar ej sedd på senare tid å Bass rock, CunninGHam. Vid 
Irlands kust under hela året, THOMPSON m. fl. 
Tillfällig vid Belgiens kust, i Picardie under häftiga vinter- 
stormar, DE SELYs. I Frankrike träffad i maj och nov., DEGLAND, 
GERBE. 
Längs åt Förenta staterna ej sällsynt om vintern, BonAPARTE. 
I NV. Amerika talrik. Häckar till 92” n. br., men blott der Alo- 
pecurus, Festuca och Poa växa. Ägg vanligen 2. Förtär akale- 
fer, Clio borealis m. m., Kane. I Wellington-kanalen 1852 d. 
s—9 talrik, Cormick. Omnämnes från Hudson bay, BLAKISTON 
m. fi. Häckar långs stränderna av Smiths sund och norrut, sär- 
skildt vid Washington Irvings ö, Dobbin bay, Kap Hayes och 
Bessels bay. Tyckes icke häcka norr om Kap Union; 2—3 st. sågos 
vid 82" 33 n. br., men de voro synbarligen der endast tillfälliga, 
FEILDEN, 1877. - Britiska Nord-Amerika från Hudson-viken, 
BraAxKiston. Häckar vid S:t Lawrence-viken, Bryant. Labrador, 
Covzes. Erhållen på Haralds ö, på insidan av Behrings sund, enl. 
LAWRENCE, som ansåg U.columba Par. eller U. Mandti LicEr. från 
N. och V. kusten av Amerika och Kamtschatka för en egen art. I 
Amerika läggas, enl. AupuBons, 3(?) ägg, om honan ej blir störd. 
1031 
BoArRDMaAN säger, att vid kusten av Maine har fogeln ”full svart 
drägt' hela vintern. 
Enl. NAUMANN har fogeln från Kurilerna 7 par stjertpennor, 
U. Mandti 6 par. Såsom vi ovan sett, varierar antalet. 
De gamla foglarna hade i medlet av mars sommardrägt, de 
unga hade i medlet av maj undre delarna av kroppen med hvita 
fläckar och få full sommardrägt i juli och aug. Stundom erhållen 
under vintern i sommardrägt. Ruggningen sker först på främre 
delar, förr på övre än undre delar, å huvud och hals förr än 
rygg och bröst, på skuldror förr än på strupe, på rygg förr än 
på bröst och mage. "Träffas i sommardrägt redan i febr. I med- 
let av sept. är vinterdrägten färdig. På Island lemnar fogeln då 
fogelbergen och drager under okt. och nov. till öppna havet och 
går endast vid storm in i vikarna. Somliga gamla foglar avlägga 
icke sommardrägten. Fazer säger ”Wintertracht', hvilket dock 
tydligen är ett förbiseende. De unga erhålla senare sommar- 
drägten, och brokiga foglar träffas ännu från april till juli. . Alla 
häckande äro rent svarta med ren hvit fläck å vingen, enl. FABER. 
En del stannar i nordliga haven, men större delen drager bort 
såsom till södra delen av Östersjön, deremot sällan till Holland 
och Frankrikes kust. 
Fogeln är mycket livlig och föga skygg. Den står och går 
med tarsen stödd på marken; går dock sällan utom under häck- 
tiden; dyker med öppna vingar, håller sig dock icke så länge 
under vattnet som U. troile, FaBER. Hon dyker, enl. KoLtHorr, 
med tillhjelp av fötterna. Lyfter mot vinden. 
lågt, 1—2 fot över vattenytan. Äro flere tillsammans, simma de 
efter hvarandra på sned linie, QUENNERSTEDT. 
Lätet är pipande eller hvisslande och liknar om våren de 
Flyger vanligen 
