1080 
SKÄGGDOPPING. 
många andra foglar är han mera skygg om hösten än på våren, 
och de gamla äro skyggare än de unga. Simmar och dyker ut- 
märkt väl. På en halv minut kan han dyka:200 fot. Undflyr 
faran först genom dykning, men om han förföljes ivrigt, lyfter 
han utom skotthåll. 
ytan. 
Flyttar om natten. Att den flyttar till en del simmande, 
såsom man påstått, är knappt troligt. 
tid, att han flyttar om dagen och i små flockar; individerna 
på omkring 50 fots avstånd från hvarandra, i rät linie och på en 
höjd av omkring 100 fot. 
Lätet låter som 'käck käck” eller ”köck köck” och höres 
ganska långt. Under parningstiden är det mycket starkt, och i 
Tyskland skrämde det skrockfullt folk. Ungarna hava ett pi- 
pande läte. 
Säges kunna stanna 5 minuter under vatten- 
BaALDAMUS säger emeller- 
Födan utgöres huvudsakligen av vatteninsekter och larver 
samt av småfisk. Dessutom finner man i magen en mängd av 
fogelns egna fjädrar; de små ungarna taga sådana, enl. MEVvEs, 
av föräldrarnas rygg och sidor. En åsigt, att fogeln sväljer 
andra foglars fjädrar, har icke blivit bekräftad. Av vatteninsekter 
har man i magen funnit arter av Hydrophilus, Dytiscus, Gyrinus, 
larver av (Eschna, Libellula, Agrion; förtär även Ioglar. Han tager 
de flesta insekterna vid dykning, men på vattenytan utom Gyrinus 
även landtinsekter, som omkommit på vattenytan. Enligt KJERrR- 
BÖLLING förtär han även små Grodor. Vattenväxter förtär han 
även, det är dock okändt, om det sker med eller utan avsigt. 
FABER säger, att han träffat fogeln med magen endast innehållande 
växter, men det har icke varit förhållandet med någon, som jag 
undersökt. | 
JÄCKEL iakttog i S. Tyskland, att fogeln ankom d. $, men 
COLYMBUS CRISTATUS. 
honan först d. $. Makarna visa sin tillgivenhet för hvarandra på 
ett egendomligt sätt: vända mot hvarandra med halsen högt 
uppsträckt och utspändt krås, skaka de huvudet häftigt, slå halsen 
bakut på ryggen och åter framåt mot hvarandra samt fortfara 
härmed en lång stund. Leva i monogami, träffas nästan alltid 
parvis. Häcka i sött vatten. 
hvarvid foglarna höja sig på fötterna med brösten riktade mot 
Parning sker på öppet vatten, 
hvarandra. Boet finnes i utkanten av vassen, flyter på vattnet och 
har något stöd av gammalt rör. Det bygges av båda makarna, 
är mer än en fot i diameter och omkring 3 fot högt och höjer 
sig till hälvten över vattnet. Dertill användes Potamogeton, 
Ceratophyllum, Myriophyllum, Chara, Najas, Hippuris, Ranunculus 
aquatilis m. fl. Häckar der platsen är tillräckligt vidsträckt ko- 
lonivis, så att på större sjöar bo stundom flere par och ofta nära 
hvarandra. Äggen läggas vanligtvis i senare hälvten av maj; 
de ägg, som träffas sent i juli, äro omlagda. Mister fogeln sina 
ägg, lägger hon om en andra kull; går även denna förlorad, anses 
hon lägga ytterligare en kull om 3 ägg, men ej flere. För hvarje 
kull bygges ett nytt bo. Äggen bliva nedsmutsade av boets rutt- 
nade växter. Då hon lemnar boet, täcker hon äggen med väx- 
ter från boet eller dyker hon efter sådana från sjöbottnen. Ruv- 
ningen sker av båda makarna och är ihållande, under det äggen 
ligga till hälvten i vattnet, som tränger in i boet. Genom att efter 
hand taga ett ägg kan man få henne att lägga ända till 20 st. 
Sällan utkläckes hela kullen. Nykläckta ungar träffas i mellersta 
Sverige d. +—Y. Ungarna lemna boet, så snart de äro utkläckta, 
och åtfölja föräldrarna, som lära dem taga insekter och dyka. 
Modern försvarar dem ivrigt mot Kråkor och rovfoglar och lyckas 
åtminstone ofta att med sitt spetsiga näbb driva fienden på flygten. 
Sedan ungarna lärt sig föda sig sjelva, draga de gamla bort, och 
