SKÄGGDOPPING. 
ofta i Tyskland innan ungarna blivit flygga, hvilket sker först 
på senhösten. Det säges, att modern vid fara tager ungarna 
under sina vingar, en uppgift som bör kontrolleras. 
Fiender: Kråkorna taga ägg och ungar och giva dem åt 
sina egna ungar, och stundom tagas de gamla av rovfoglar, då 
de draga över land från ett ställe till ett annat. 
Jagt å denna fogel har, såsom vi sett, under vissa tider i 
sydligare länder anstälts för skinnets skull. På Neuburgersee i 
Schweiz jagades de ännu 1838 på det sätt, att de förföljdes och 
tvingades att oupphörligt dyka, tills de blivit uttröttade, då de 
antingen skötos eller kunde tagas med händerna, ScHinz. Hos 
oss skjutes den endast tillfälligtvis; dock fälles den stundom 
under andjagten och torgföres ej sällan i början av hösten i 
Stockholm. KorrtHorr har iakttagit, att ungar, 4—6 dagar gamla, 
sedan de, förföljda med båten, blivit utmattade, vände mot båten 
och kröpo upp på den åt dem utsträckta handen. Skygg och 
snabb dykare, undgår hon lätt jägaren. | 
Köttet anses allmänt dåligt, men om fogeln flås och lägges 
i ättika samt derefter stekes, lärer det, enl. NAUMANN, bliva väl- 
smakande. 
Tämjningsförsök med denna fogel hava knappt blivit 
gjorda. Det vore dock av intresse att lägga dess ägg under en 
tam Anka och försöka deras uppfödande vid en damm. 
Då fogeln i mängd förtär insekter skadliga för fiskyngel, 
kan den nytta, han derigenom förorsakar, anses uppväga den skada, 
han kan vålla genom att sjelv förtära fiskyngel. 
En mycket ljus, hvitaktig varietet har träffats på några ställen 
och stundom en nästan fullständig albino, ALTUM, GLOGER. 
COLYMBUS CRISTATUS. | 1081 
Ibland fjädrarna leva: 
Lipeurus runcinatus NitzscH och Colpocephalus dolium RUDow. 
Inelvsmaskar: 
Åscaris spiciligera RUD., 1 matstrupen och ventrikeln; Filaria acuta 
Di1zrs., i bukhålan; Hystrichis tubifex DIES., i matstrupen; Distomum con- 
vexum ÖRrREPL.; D. echinatum ZEp. och D. spinulosum Rup., i tarmkanalen; 
Holostomum platycephalum DuI., i bursa Fabricii; Tenia capillaris Rup.; T. 
furcifera KRABBE; Ligula monogramma ÖOREPL.; Schistocephalus dimorphus 
ÖREPL., och Tetrabothrium macrocephalum Rup., alla i tarmkanalen. 
Grand Plongeon Uria BELON, Oys. 1555, 158. 
Colymbus major GESN., Av. 1555, 133-4. GEsnN. red. 1669, 112-3. ALDR., 
Orn. III 1635, p. 78. JOoHnst., Av. 1657, p. (97) C. 8 alter. 
?Avis pugnax ultima ALDR., Orn. III 1635, L. 20, C. 19, p. 124, Tab. XV, f. 8. 
Colymbus eristatus s. areticus Worm., Mus. 1655, 304. 
Colymbus major cristatus & cornutus RAY, Syn. 1713, 124. 
Avis cucullata aquatica, Colymbus cristatus TLOocHNER, Mus. Besl. 1716, 32. 
Colymbus n. 122, L., En. I 1746, 44. 
Colymbus albus major cristatus Aldr. KLEIN, Hist. Av. 1750, 159; Vög. 
1760, 274. 
Colymbus major cristatus Marsilli KrEein, Hist. Av. 149; Vög. 275. 
Colymbus major Aldr. Fisonella Ital. KLEIN, Hist. 150; Vög. 276. 
Anas Charletomi . . . KLEIN, Hist. 151; Vög. 278. 
Colymbus maximus KLEN, Hist. 150; Vög. 260 (av Briss. förd till Mergus 
major = Colymbus glacialis, dit den tydligen icke hör). 
Colymbus cornutus L., S.N. VI 1748, 23; Briss., Orn. VI 1760, 45; Ed. 
1863 II 370. Parzr., Zoogr. II 1810, 353. (coronatus, ut scr. SCHLEG., 
err. typ.) 
Colymbus eristatus L., S.N. X 1758, 135; Fn. II n. 151, p. 53, add. 559; S.N. 
XII 1766, 222. BRriss., Orn. VI 1760, 34, 38; Ed. 1763, II 368 + 
Colymbus. BRÖNN., Örn. 1764, 41. PontoPr., Nat. Dannem. 1765, 169. 
Pr. Mönr., D. S. II 1773, 341. Mörr., Prodr. 1776, 19. PENSN., Br. Z. 
II 1776, 497. BEsSEKE, Schr. Ges. Nat. Fr. 1787, 460; Vög. Kurl. (1792) 
34. OGM., LDL. S.N. 1788, 586. JuLIn, Ny Journ. uti Hush. 1792, 61. 
BEcHsT., Jagdw. I, 11 1802, 465. I1L., Prodr. 1811, 282 (+(C. cornutus), 
Cuv., R. A. 1817, 507. BRAAK, Cat. Av. 1821, 186. Navuwm., V. D. IX 
1838, 686. ZAw., Fn. 1840, 135. ScHurz, En. 1845, 423. ToBiaAs, J.f.O. 
