1090 
girostris från Sardinien anses för varietet av vår art, DEGLAND, 
GErRBE m. f., eller endast en abnormitet. 
Sällsynt om vintern vid Butrino, Powrs; annars ej omtalad 
från Grekland. | 
I Dobrudscha, v. PELzELN, ganska vanlig, häckar, SINTENIS. 
I Bulgarien, E. v. HomEYER. 
Mindre talrik i Fezzara, Constantine, TAczANOWSKIL Om 
vintern förekommer en och annan i lägre Egypten, v. HEUGLIN. 
BoGDANOW, SCcHALOW; häckar i Teriks och 
Träffad i Syrien, 
I Kaukasus, 
Kubans dalar i stort antal, SzreEBorm, 1883. 
Vv. HEUGLIN. 
Skall i Japan vara större än vår fogel, ScHLEGEL. 
'Colymbus Holboelli' beskrives såsom större än C. griseigena, 
näbbet olika, mindre högt vid roten i förhållande till längden, 
RFEINHARDT. BaLDaAmuUsS m. fl. anser den icke skild från vår art. 
Den förekommer på Grönland, REISHARDT. 
polar av ALLEN, som således anser, att av denna fogel endast 
finnes en art. I Red river settlement, Mackenzie river allmän, 
BraKiston. Ej funnen i Montreal, Harr, 1862. Förekommer i 
Canada, ALLEN; Nahaut, Massachusetts(?), BrEwWwER. 
kasom C. cristatus i trakten av Calais, Maine; denna art är gj 
sällsynt; unga foglar talrika, Boarpoman. I Illinois under vintern, 
RIDGWAY. 
"P. Cooperi på Unalaska d. 13 1871 ej allmän, Dani, 1873. 
På Alaska, DALL, BANNISTER m. fd. 
Denna art liknar den föregående till sitt levnadssätt. Har 
vanligtvis hos oss sitt tillhåll i mindre vattendrag, hvilkas stränder 
Den anses vara mindre skygg 
Anses vara cirkum- 
Finnes li- 
äro bevuxna med vass eller rör. 
än C. cristatus. 
Flygten hög och lätt, dock ser man sällan fogeln flygande. 
GRÅHAKEDOPPING. COLYMBUS GRISEIGENA. 
Hon går på hela foten med tarsen, rör sig dock hastigt vid fara 
Dyker likasom samslägtingarna med fötterna. Dess föda utgöres 
huvudsakligen av Potamogeton, Conferva, insekter, maskar och 
småfisk. 
ligtvis på avstånd från den besökande. Boet bygges flytande 
bland vass och rör. Äggen äro, då de läggas, hvita, men under 
ruvningen bliva de smutsiga och gulbruna. FaBER säger, att den 
ruvande fogeln icke har några verkliga ruvfläckar, men på ett 
annat ställe, att den under ruvtiden har bröstet blottadt på 
fjädrar. Då honan lemnar äggen, täcker hon dem med vatten- 
växter. När honan ruvar, simmar maken i närheten och upp- 
märksammar inträffande fara, hvarvid han varnar honan, som då 
döljer äggen, lemnar boet och flyr. Skjutes honan, simmar ma- 
ken omkring henne och lemnar henne icke förr, än skytten närmar 
sig. Nåras honan, lägger hon sig på äggen och ligger kvar tills 
hon dör. Hanen stannar då vid boet, skriker, glömmer sin van- 
liga försigtighet och utsätter sig hellre för fara än han lemnar 
platsen. 
Jagas hos oss endast tillfälligtvis; skjutes någon gång på 
andjagter; dyker lätt undan för skottet. Köttet värderas icke. 
Bland fjädrarna lever: 
Loaemobothrium atrum NITZSOH, funnen av GIEBEL; förekommer även på 
PFulica atra. 
Inelvsmaskar: 
Echinorhynchus hystrix BREMS., i grovtarmen; Distomum ovatum RuD., 
i bursa Fabricii; D. intermedium MEHLuis; Tenia furcigera KRABBE; T. lan- 
ceolata BLocH; T. capillaris BRup.; T. aspersa MEHLIS; Ligula monogramma 
CREPL., och Schistocephalus dimorphus CREPL, alla i tarmkanalen. 
Hon synes vid boet icke vara skygg. Håller sig dock van-: 
