STORSKARV. 
hållen d.:.$ 1873 och & 1877, dununge d. & 1878; en erhållen 
vid Ystad. Skarvarna hava först på de senaste 20 åren slagit 
sig ned vid de nämda sjöarna, der de förökat sig, oaktadt häftig 
förföljelse; enl. meddel. av BRUZELIUS, som anser de i Skåne 
häckande tillhöra Grac. carbo medius Ni1nss. Erhållen vid Sövde- 
borg d. 7 1860, vid Sege d. ? 1871, enl. meddel. av EurENIUS. 
Visar sig mycket sällan i Malmö. Dock vill jag minnas mig 
1829 eller 1830 hava hört, att en stor obekant svart 'olycksfogel" 
kommit dit och satt sig överst på kyrktornet, bebådande krig eller 
pest, hvilket dock, såsom bekant, icke inträffade. 
Häckade på Fyen och Lolland, TEILMANN, även förr på 8Se- 
land m. fl. ställen nära havet. Häckar i Danmark endast i träd 
och ofta vid sött vatten långt från havet, Fa4BER. Kommer till 
Danmark omkring medlet av mars, bortflyttar i slutet av aug.; 
spridda uppehålla sig under vintern vid öppet vatten; små kolo- 
nier i skogar vid kusten, BEnzon hos DrEssEr. På en liten ö, 
Rysöe, i Öfjord häckade årligen några par. Häckar i Jutland 
och Holstein. På en liten ö, Äbelöe, i sjön Skanderborg hade 
en Hägerkoloni häckat under flere år. I denna slog ett par 
Skarvar sig ned och häckade år 1822. År 1823 funnos der över 
100 par i träden. På Worsöe i viken vid Horsens häckade ett 
par i en liten Hägerkoloni. Skarvarna uppsöka Hägerkolonierna 
mer för sällskaps skull än för att begagna de bon, som Hägrarna 
lemnat, FaABER. På samma ö fans sedan 1825 en stor koloni, 
ur hvilken årligen de unga foglarna nedskötos till ett antal av 
150—3850 st. årligen. I eft gammalt träd funnos 45 bon, och 
marken var på sina ställen betäckt till flere tums höjd med guano. 
Den 7 1827 slog en Skarv sig ned på högsta tornet av Kron- 
borg, förjagade Kajorna derifrån och behöll platsen till hvilostad 
under 14 dagar, KJZRBÖLLING. Vid Bognäs hade ett stort antal 
GRACULUS CARBO. FL21 
slagit sig ned; år 1860 dödades 597 par;i ett träd funnos 42 bon. 
Två år senare kom ett mindre antal dit och byggde med Hägrar. 
År 1877 heter det, att kolonien i Lundgårds skog vid Kjerteminde 
var utrotad, och den i Vorsö för länge sedan blivit fördriven der- 
ifrån och icke funnes i trakten, Cornrnis, 1877. År 1819 säger 
Borr, att fogeln ännu få år dessförinnan var sällsynt vid hertig- 
dömenas kuster, men att den vid Östersjön betydligt ökats; 
år 1810 iakttogs den först vid Fyen, 1812 kommo 4 par till Neu- 
dorf nära Litjenburg, fördrevo de i höga bokar boende Räkor 
och Hägrar, häckade '2 gånger i maj och juli; 1813 och följande 
år kommo de allt talrikare, så att man inom få år beräknade de 
häckande paren till 7,000. År 1815 räknade man i ett träd 50 
bon och deröver. För att sätta en gräns för deras ödeläggelse 
tillsattes en kommission, och på somliga dagar fäldes 400—500 
st., men först under de påföljande åren lyckades man att full- 
ständigt förjaga dem. RotHWwEDERr säger 1875, att den uppehåller 
sig i Schlesvig och Holstein från medlet av mars till slutet av 
sept., att den för övrigt är sporadisk, samt att den omkring 50 
år dessförinnan först nedsatt sig här. BoriEs ovan anförda ytt- 
rande synes vara noggrannare. Var 1875 utrotad med undantag 
av några få små familjer, som sökte sig bostad än här och än 
der, och var oregelbunden om sommaren, Jahresb. 
Från Finland omnämnes den av Gapp 1769 och WALLENIUS 
1810; byggde vid havsstränder i träd; vistas i Botniska viken 
tills havet tillfryser, då den flyttar till södra svenska havsku- 
sterna'. 
Om våren i skären och landets inre, NORDMANN. På Kola, 
V. MIDDENDORFF; NSchuretskaja talrik, LinLJEBORe. Häckar talrikt 
vid Hvita havet, SABANEJEW, DRrEsSsER. Muonio, 68 35 n. br. 
våren 1832, W. v. Wrient. Vid Utsjocki stundom, i synnerhet 
