1128 
sig med utbredda vingar. Då han hvilar på skären, står han 
ofta med utbredda vingar, även under hård vinter. W. v. WRIGHT 
ansåg, att detta icke skedde för att torka fjädrarna, emedan 
Storskarvens” fjädrar ej bliva mer våta än andra simfoglars -och 
emedan ej alla individerna göra det, men väl och ofta sedan de 
ganska länge stått på det torra. A. v. Hoxzyzr, som såg den i 
en zoologisk trädgård, säger deremot, att, då fogeln dykt mycket, 
bliva fjädrarna genomvåta, och att han då skyndar till land och 
torkar sig i solen med utbredda vingar. 
Lätet 'krau' är starkt och liknar Korpens. 
Dess föda utgöres huvudsakligen av fisk av olika-arter, 
efter hvad den omgivande trakten har att erbjuda. På Island 
helst Cottus scorpius; då den bor vid sött vatten även Cyprinus. 
Har, enl. FABER, ofta en fjerdedels timmas arbete med en Cottus, 
innan han kan svälja den. Sätter, enl. KortHorr, ej värde på 
Sill, utan förtär mest Torsk, i synnerhet Gadus pollachius. Oak- 
tadt han dyker mycket väl, får han stundom arbeta strängt för 
födan. Han förföljde en gång en stor Karp så länge, tills båda 
blevo alldeles uttröttade, såsom A. v. HowereEr omtalar. Någon 
gång säges han även taga Andungar. 
Till häckplats väljer han antingen klippor vid kusten eller 
höga träd nära kusten eller inne i landet och der oftast bland 
Hägrar. I början strida de med Hägrarna om deras bon, men 
sedan lära de sig att fördraga hvarandra i sin närhet. 'De 
strida icke mer för sin tillvaro', såsom man så ofta förmodadt, 
och funno sig å ömse sidor bättre utan strid, såsom E. v. Ho- 
MEYER säger. Ej långt från vestra ändan av Frische Haff ligger 
en by, Bodenwinkel, med en Häger- och Skarvkoloni. År 1874 
hade Skarvarna lemnat sin gamla häckplats och slagit sig ned 
2 kilometer vester derom, och Hägrarna hade frivilligt följt dem 
— STORSKARV. GRACULUS CAR 
Ear de KPP SSR öra a Lå 
i 2 ME, SE YR TTR TRE VA 
så WS AR LJ 4 rv. T C$ ANNE 
A SR Fb ir N NR AL rå ; FA a iT vw FA v rg Åh 
dr sg Ls - -- j ar KG - br VR OO NR a NASA SG vn NR AA OR F> 
ad - 2 Med Män per Aa b - År ytan = Vr AT Bl RE vd - 
BOT - | FÄRSEN SIV a by ARN SD SA EN ADELN TE Röd re a 
(I >. Jar Ni s 3 Mv ; + ön VE ol - 2 : MSE. st F 4 LI 
h C Yv Y -— - n ; LG . elr Se RT EN SS tt V TNE 
CR NG At H Md = 
(a 
C så 
jemte deras vanliga följeslagare Gladorna. — | Orsaken till för- 2 
flyttningen är ej utredd. Dock torde de på sina ställen få för 
trångt och brist på föda; ofta förjagas de av menniskan. Häckar, 
enligt FABER, året efter sedan de blivit utkläckta. Lever i mo- 
nogami; båda makarna hjelpas åt att bygga bo och ruva, och de 
föra föda åt ungarna, tills dessa blivit flygga. Boet är omkring 3 
fot i diameter av ek-, björk- eller grankvistar med bädd i ekar 
av gräsrötter, mossa, men vid havskusterna av tång m. m, Ruv- 
ningen varar, enligt FaBEr, 24—28 dagar. Ungen utkläckes blind 
och naken, efter 4—53 dygn erhåller han gråbrunt dun med grå 
spetsar; näbbet och den nakna delen av ansigtet äro köttfärgade. 
Dundrägten varar, enligt FABER, 35 dagar. Max ScHmiotT har 
angående Skarvens fortplantning meddelat följande. Sedan 1859 
(—70) fans ett par i zoologiska trädgården i Frankfurt a. M., 
hvilket med uteslutande fiskföda trifdes förträffligt. I medlet av 
maj 1867 började de samla riskvistar och fjädrar i en oredig hög 
vid stranden, men snart flyttade de den till ett annat ställe. 
Emellertid parades de den 26 maj. Ris lades till dem, och redan 
följande morgon hade de byggt boet 3 tum högt och 15 tum i 
diameter. Honan stälde sig midt i boet med egna åtbörder, lade 
huvudet starkt tillbaka med näbbet uppåt riktadt, höll stjerten 
rakt uppåt och flaxade med vingarna; lemnade boet blott för få 
ögonblick, då foglarna erhöllo mat. Den 2 juni påbyggdes boet 
ytterligare och hanen stälde sig i boet, hållande utkik åt alla 
håll; d. 4 fortsattes byggandet, hvarvid hanen förde ris till honan, 
som inflätade det; den 9 fans vid boet ett ägg, men som det var 
sprucket, togs det bort, — skrovligt och något blodigt, såsom ofta 
första ägget; d. 11 låg ett ägg i boet. Hona och hane omvex- 
lade nu med ruvning, d. 13 åter ett ägg, mera slätt och något 
mörkare. Foglarna gapade och hväste mot andra foglar, som 
