Fe V SÖ ti $i PM "JUR FI Ra TT tia ESA | & an EA FÖRE ÅRE” SÅ 
ng MERIT Ra ÄNca 7 PER IPE oe RAN ST LR 
kål tr Fran F, X AN VE äg 2 RN 
FA ARE AL VE RAN LO 
[4 q LJ 
ran 
I BS ENL 
ÅN Ar 
1140 | TOPPSKARV. GRACULUS CRISTATUS. 
Savi På Sardinien; Madeleine vid Corsica d. 5 1828, ScHrEcerr; 
åtskilliga sedda vid öns V. kust under vintern, WHARTON, 1876. 
På Corsica allmän, stannfogel; häckar tidigt, ungarna fullvuxna 
»d. 3, WHITEHEAD, 1885; näbb mörkgrått, iris gräsgrön, tygel och 
haka smutshvita. Vid fjädrarna hos unga foglar, i synnerhet på 
rygg, skuldror och stjert, växa små gröna alger, SAvi. Huruvida 
den verkliga G. crist. här förekommer är tvivelaktigt, enl. SALvA- 
DORI, 1865,och BrRooKE, 1883. Brasius säger 1856, att G. Desmaresti 
är misstänkt, GLocErR år 1857 och E. v. HomMEYER år 1858 och 
1881, att den är en god art, skild från den i fråga varande. På 
Italiens och Siciliens kuster under flyttning; även funnen på 
Corsica och Sardinien, MALHERBE; häckar på sydkusten av sist- 
nämnda ö, Linrorb, DrEssER. — I Grekland sällsyntare än Stor- 
skarven, enl. v. p. MönLE, men enl. LINDERMAYER ej mindre tal- 
rik; har ägg i jan. och febr. Erhållen här, LICHTENSTEIN, 1845. 
I Dalmatien, v. Prtzenn, 1871. Häckar i kolonier på Naxos, 
Krörer. Erhållen på kusten av Epirus av Lord LILFoRD, ELWES, 
BucKLer, 1870. Vanlig om vintern i Macedonien, DRUMMOND. 
Erhållen i juni 1875 på kusten av Epirus. Häckar på en klippö, 
Standia, Paleokastrizza, Creta, Cypern. Lizard i juli 1872, 
häckade. I Medelhavet har han ”icke' tofs. På Cykladerna stann- 
fogel, ERHARD; häckar på dem och nordliga Grekiska öar, KRÖPER. 
Toppskarven liknar till sitt levnadssätt mycket Storskarven, 
men tillhör mest oceanen och häckar endast på klippor vid 
- havskuster, men icke vid sött vatten eller i träd. 
Han har snabb flygt och dyker väl. Låter höra sitt läte 
vid häcktiden, dock 'sällan', men icke vid andra tider. 
Dess föda utgöres åtminstone huvudsakligen av fisk. 
Bor i fogelberg ofta i övre delen av klippan, men stundom 
i dess midt. Lever i monogami, båda makarna bygga bo och 
ruva äggen, men sakna, enl. Fazer, ruvfläck.  Ruvningen 
varar 24—28 dagar. Ungen utkläckes naken. Dundrägten varar 
3d dagar. Föräldrarna mata ungarna, som stanna i boet tills de 
blivit flygga. Ännu vid boet i början av juni hava somliga gamla 
foglar rester av tofs å huvudet, hvilken de, enl. LAnprt, bära om 
vintern. 
I fogelbergen i Norge och på Färöarna är fogeln av vigt, 
emedan den lemnar ett värderadt födoämne. Den unga Topp- 
skarven är en av de bästa till stek; tillagad ordentligt kommer 
den, enl. LAnpt, nära harstek. Deri instämmer H. C. MöLLER. 
Skinnet avdrages och bereddes förr vid bokbinderi, Str oy. 
Bland fjädrarna är endast funnen: 
Lipeurus brevicornis DENNY. 
Inelvsmaskar: 
Åscaris spiculigera RUuD., i matstrupen och ventrikeln; Distomum spt- 
nulosum Rup. och Echinorhynchus hystriz BREMS., i tarmkanalen. 
Corvus aquaticus minor sive Graculus palmipes WILL., Orn. Ed. Rar, 1676, 
249, L. III C. 4. Rar, Syn. 1713, 123. 
LVizx Graculus, Havskorp L., S.N. ed. 2, 1740, 46.] 
[Vizx Graculus palmipes L., S.N. ed. 6, 1748, 23.] 
[Vix Pelecanus L., Fn. 1746, 42 n. 117; ed. 1761, n. 146. STRÖM, Sendm. 
1762, 250.] 
Top-skarv PontorPr., Norw. 1754, 180. 
Phalacrocorax minor Briss., Orn. VI 1760, 516; ed. 1763, II 496. 
Pelecanus capensis SPARRM., Mus. Carls. III 61 (enl. NiILSsS., ej 1 En. 1858). 
Pelecanus cristatus BRÖNN., 1764, 31. GUNN., Trond. Selsk. Skr. III 1765, 
141 [Obs. err. typ. GieB., Thes. P. I 41]. Mörr., Prodr. 1776, 18 + 
P. graculus [Obs. err. typ. corr. auct. 1. c, 277]. FaABRr., Fn. 1780, 90. 
Morr, Isl. Nat. 1786, 33. Gm., L. S.N. 1788, 575. LarH., Ind. II 
