1144 
sova och med ett särskildt tag, så att de icke kunna ge något 
ljud ifrån sig, emedan annars hela sällskapet vaknar. Ungarna 
slås om hösten med en käpp. Vid lycklig fångst erhållas om 
våren 200 och lika många om hösten. Förtär Sill och Sej, av 
hvilken senare fisk knappt finnes någon så stor, att han icke kan 
sluka den hel, LaAnpr, 1800. 
Myggenäs, FABER. 
Var även omkring år 1826 talrik på 
Anses väl komma ovannämnda dag, men en 
och annan ses här flyga under hela vintern. Häckar även på ett 
par klippor nära Myggenäsholm, hvarifrån han för materialier 
till sitt bo. BStörtar i vattnet från en höjd av 50—560 fot och 
deröver, stannar stundom en minut under vattenytan och slukar 
ofta så mycket fisk, att han icke kan lyfta från vattnet. Boet i 
klippavsatserna är så högt, att det når en man till knäet. Lägger 
sitt ägg omkring d. F. Äggen utkläckas ojemnt; ungarna äro ej 
flygga före d. $; de tagas till d. 3; 
bergen till d. +. 
stundom ser man Sulor sitta i 
Under de senare åren har Havhästen börjat slå 
sig ned här och fördriver Sulan. Fångsten av de gamla sker i 
senare tid så, att mannen kastar sig över foglarna och lagar, 
att han får så många som möjligt under sig, stundom ända till 
12 st. åt gången. Får fogeln tag i mannens kläder, håller han 
sig fast ända tills han blir dödad, får den tag i händerna, är det 
till men för fångsten; under senare tid fångas vanligen 300 gamla 
och 600 unga årligen, H. C. Mörner. Således synes fogeln icke 
omkring 1862 här hava avtagit i antal. Fjädern är av ringa 
värde, emedan den är illaluktande. Erhållen d. 4 1877, enligt 
meddel av EURENIUS. 
'På Spetsbergen ganska sällsynt, enl. FaABERrR m. fi., men har 
icke, så vidt jag vet, blivit träffad der. Orsaken till antagandet, 
att den skulle förekomma på Spetsbergen, har troligtvis varit, att 
4. LEE dh pe SR a Fra VAR si Mi PN NT LTT 
FT 4 I öd 0 Vg ROST KT SR DLR ERAN ER 
GE Sr oRNg RER VR Eng ft IR ER SG Få 
| Fo ERE At dr ESA VARNA SRA SV) tll 
Ing h 
Vv Sr 
LS br SAR os Ae 
TR pe frylt 
Oja At 
Pra SN 
BERGHAMMAR. DYSPORUS BASSANUS. 
MARTENS omtalar den, men han nämner alldeles icke, att den er- 
hållits der, se ovan. 
Å nordligaste Skandinaviens kuster, men endast under den 
kalla årstiden, Marwm, 1844. Är kokt eller saltad ätbar. Vid Norge 
i jan. och febr., PontorrivaAn. Gamla äro sällsynta, Fazer På 
vestkusten ej sällsynt under vinter-sillfisket, RascH, 1838. En 
träffad i Finmarken av Norpvi; 1875—77 erhållen i trakten av 
av Ström 1762. På Lofoten, 
BART. Sporadisk till Varangerfjorden. I 'fiskdistrikten från 
Stät till Jäderen i större mängd; en del även om sommaren 
Tromsö. Omtalas från Söndmör 
utan att häcka. Visar sig sällan i Kristianiafjorden, en slagen 
vid Fredrikshald d. + 1834. En död funnen mellan Kristiania 
och Dröbak, RaAscH. 
Lindesnäs till svenska gränsen. 
Nästan hvarje höst och vinter i trakten av 
I de sydliga fjordarna träffas 
jemt väderdrivna eller döda, t. o. m. vid sött vatten, såsom i store 
Leesjo i Smaalenene vid riksgränsen, i slutet av nov. 1875 i Valders, 
1 
Cornrett. Gammal hane erhållen d. + 1851, enl. meddel. av 
Eurenivs. Träffas oftast under vintern från jan. till våren. 
RascH erhöll en i juli; oftast gamla foglar; en ung fångades 
hösten 1823 levande nära Fredrikshald. På Hvalöarna om hösten 
nästan årligen efter starka stormar. 
Är en pelagisk fogel, träffad i Nordsjön utanför Marstrand, 
LinsÉ. En flock om 7 gamla och en ung sågs i Nordsjön i juni, 
enl. meddel. av KorrHorr; i Kattegat iakttagen av THIENEMANN. 
Var förr i Bohuslän under det 
Erhållen i 
Häckar icke vid Sveriges kuster. 
stora sillfisket allmän och kallades Berghammar. 
Gullmarfjärden d. 15 1837, vid Väderöarna i medlet av april 1838, 
vid Marstrand d. 13 1841; år 1848 blev en fångad i en torvdam 
på Tjörn, är sällsynt, W. v. Wrienr. Även i N. Bohuslän sällsynt, 
erhållen våren 1867 och juni 1872. Kallas Sillebas, CrpErR- 
