1154 PELEKAN. PELECANUS: ONOCROTALUS. 
den hava visat sig, JEITTELES, 1862. Omkring Ofen och Pest, i 
mellersta Karpaterna och på nedre Donau, KornavBEr; allmän, 
NAUMANN. 
JoH. CULMANNUS meddelade GeEsner en figur och följande 
uppgift. Fogeln hade han sett i Mecheln i Brabant. Innevånarna 
sade, att fogeln var 80 år gammal och alltid hade blivit buren 
framför kejsar Maximilians läger och utvisat passande platser att 
slå läger; detsamma hade han även gjort på Philippi tid. 
Synes icke hava träffats hvarken i Holland eller på Britiska 
öarna. 
Vid Metz erhållen d. iv 1835, ManuerBr. I 8. Frankrike 
några gånger, NAUMANN. I slutet av juni 1849 sågos flere i olika 
trakter; en erhölls vid Guéte och 3 st. andre vid Libourne, Gi- 
ronde, DEGLAnbp, GerBE. I Cöte-J'Or erhållen 2 gånger och vid 
Saulieu en gång. I Provence tillfällig, J. W. v. MöLLER. 
I departementet Moselle veterligen icke träffad mer än en 
gång, neml. d. ov 1835, DE SELYS. 
Träffad sällan i Portugal, men ej iakttagen i Spanien, 
DRESSER. 
I Italien oregelbunden. På Sar- 
dinien sällsynt, SALvADorI, 1865. Stundom talrik i Mincio, på 
Adriatiska havet, DrEssEr Vid Messina hösten 1831 och en 
stor flock i maj 1832, MaALuErBE. År 1848 i mängd driven till 
Sicilien vid stark NO. storm; i juli 1859 efter stark NV. storm ; 
d. 7 1865 vid Marsa, DrEssEr. Vidare visar den sig på Lago 
di Garda, d'Iseo, Bergamasco, Lago di Como, Piano di Colico 
1859, Lago Maggiore, Lago di Varese, Pavese 1858, 1866, 1877, 
Pavesi m. fl. Under senare år i Italien sällsynt, erhållen på 
hösten 1868 vid OCastelfiorentino, nära Siena och vid Empoli i 
juni 1836, Gi1enioni, 1881. På Malta tillfälligtvis, erhållen 1832 
Träffad i Toscana, SaAvIi. 
och d. H 1841, ScHexBrI, 1843; i okt. 1848 i stort antal efter 
stark NO. storm, en sedd (?)d. & 1865 vid Marsa, C. A.WzricErt, 1864. 
v. ». MönrnE erhöll i Grekland endast en enda, en hona från 
Missolonghi, hvilken i april månad hade ett läggfärdigt ägg. 
Deremot var P. crispus allmän under hela året 'och denna ansågs 
derför vara den enda Pelekan, som de gamle grekerna kände'; 
se dock här nedan. Även LInDERMAYER säger, att P. onocrotalus 
är mycket sällsyntare än P. crispus. Uppehåller sig endast om 
vintern i Grekland och bortflyttar om våren, KrörEr, 1875; Ma- 
kedonien om vintern vanlig; talrik i Butrino och Santa Marta, 
Drzuuxmonbp, Krörer. På Epirus, Lord LitnForb, enligt ELWES, 
BucELEY, hvilka senare synas icke sjelva hava träffat den. Flyttar 
över Korfu söder ut i början av nov. i oräkneliga skaror. Vid 
kusten av Epirus kvarstanna några få över vintern, Powys, 1860. 
På Cykladerna regelbunden om vintern och ej så sällsynt, som 
V. Dp. MötLE säger, ERHARD, 1858. — Härav synes det dock vara 
troligt, att de gamle: grekerna även kände denna art, utan att 
skilja den från den andra. 
I Dobrudscha, Sinrson. SÖ. Europa, Svarta och Kaspiska 
haven. 
I Mindre Asien träffad av STRICKLAND; i Smyrna d. +, 
DresserR. I Merom och Galileen träffades en art Pelekan, 
THOMPSON hos TRISTRAM, 1868, men arten, Kåath i Gamla te- 
stamentet, beskrives icke. Av P. crispus fans en oräknelig flock 
i trakten av berget Carmel, S. Palestina, TRrREiISTRAM, 1859. 
I NV. Afrika sparsam. Träffad i Senegambien, LIcHTENSTEIN. 
I Mosambik, Slavkusten, Kap, HaArtLAuB. På Ascension träffades 
d. i 1752 ”Pelekaner', möjligen denna art, av OsBEcx. Å Nilen ej 
sällsynt, kallas Abdjirbu. Häckar på en öi Röda havet, bygger 
bo av kvistar. Ägg 4, hvita med mörka fläckar, stora som Gåsägg, 
