1164 
foglarna synas som snöflingor och förmörka himlen. Man finner 
uti dem stundom små nötter, som antagas hava blivit slukade i 
Golvströmmen, C. Dixon, 1885. 
Vid Boulogne, DEGLAND, 1855. 
Gascogne-viken, LocHz, 1855. 
Vid N. Asiens ostkuster, E. v. Homeyver m. fl. Från Japan 
är Stilla oceanens form mörkare och har spetsigare näbb och 
fötter, Proc. pacifica, Fulm. pacificus, AUDUBON, LAWRENCE, men 
ej £. Rogersi CASSIN, BLAKISTON, PRYER, SEEBOHM. I otalig mängd 
STELLER omtalar, 
Under storm på kusten av 
vid  hvalfisket i N. Amerikas Ishav, LESLIE. 
att på kusterna togs en stor mängd, upphängdes i solen och 
torkades, hvarvid en hel del olja utrann ur dem, hvilken var 
nyttig till hvarjehanda bruk, Pazrnas. ?Erhållen på Kurilerna, 
BLAKISTON, PRYER. 
Den nordiska Stormfogeln lever sin mesta tid på öppna 
oceanen och besöker endast under häcktiden ödsliga skär och 
klippor. 
Lätet liknar gä gä gä eller ”karr'. 
Den luktar illa. Drar efter fort- 
plantningstiden söder ut och träffas då stundom och i synnerhet 
Fogeln är mycket spak. 
vid stark storm, fastän sällan långt ifrån sina vanliga uppehålls- 
Dess flygt är kraftig, snabb, och ofta svävar han nära 
ställen. g, 
vattenytan, följande vågornas rörelser. När han träffar fartyg, 
följer han dem i kölvattnet, ofta lång väg. 
Dess föda utgöres utom av hvarjehanda lägre djur, hvari- 
bland må nämnas krustacéer, cefalopoder, Clio borealis, Medu- 
sor, även kött, späck, lever m. m. av döda djur, såsom Hvalar. 
De församla sig i otalig mängd, när man fångat en Hval, sätta 
sig på honom och hacka, medan han ännu lever, späck ur honom. 
De förråda även, hvar en död Hval finnes, hvilken man sålunda 
 HAVHÄST. - FULMARUS GLACIALIS. 0 0 LER KEENAN FT Fe NS NG NS SRS BART 
erhåller utan möda. — Detta ger mig god anledning att anse den 
Sefugl, som ÖEHLENSCHLÄGER på ett ställe omtalar, vara denna 
art, oaktadt sista versen sällan passar in derpå. Skalden låter 
nämligen Bragi i epilogen till Hakon Jarl säga: | 
Den lette Snekke, der en Sofugl liig 
Sig skynder efter Rov; den pikker Nzbbet 
I Spekket av den plumpe Hvalfisk, som 
Hovmodig troer at herske over Havet, 
Og iler glad til Stranden med sit Bytte. 
Han försvarar sig med att utspruta tran ur svalg och mage 
på den, som anfaller honom, och säges kunna hålla på dermed 
mer än en halv timme. Den utsprutade massan uppsamlas på 
Island till att brännas i lampor. Dessutom söker han att försvara 
sig med näbbet. Han dyker ej. 
Häckar på skär och klippor vid öppna havet, lägger ett ägg, 
hvilket båda makarna omvexlande ruva. Derunder är han så 
litet skygg, att man stundom kan taga honom med händerna. 
Bland dess fiender må nämnas Havsörnar, och Lestris catar- 
rhactes tar ungarna. 
Huvudsakligen på Island har folket mycken nytta av fogeln. 
Årligen insamlades och saltades minst 20,000 ungar. Även på 
Grönland förtäres den, på Färöarna ungarna; på Kurilerna torkas 
fogeln i solen. Kött och ägg lukta och smaka tran. Vill man 
äta fogeln, upphänges den vid fötterna 1—3 dagar, derefter lägges 
den i sött vatten, hvarefter den kokas och stekes. 
I tamt tillstånd har man stundom underhållit honom. ÅN- 
Den för- 
tärde rått kött och fisk, slogs tappert med Råttor och Kattor, 
DERSSON erhöll år 1733 från Davis sund en levande. 
blev tam och from mot den, som gav honom föda. 
