Pag Ul de LÄN 
LILLA LIRAN. oNECTRIS PUFFINUS. 
hålorna och öva sig att begagna vingarna, H. C. Mörner. Bort- 
flyttar i sept., LAnpt. Vid Gåsedal omtalas Lireberg, som har 
sitt namn efter fogeln, WintHER. Erhållen d. V 1872, enl. meddel. 
av EURENIUS. 
Visar sig stundom på Stor-Eggen, utanför Aalesund, P ontoPr- 
PIDAN, STROM; erhållen från Norge, enl. BrönnicH; träffad i sept. 
1867 i Tvedestrand; enligt en uppgift hos DRESsSERiI aug. samma 
år vid Ryngö; hösten 1870 utanför Kristiania; sommaren 1874 
vid Öna fyr, utanför Aalesund, se ovan; den är väl känd av 
fiskare å de utanför nämnda sund liggande fiskbankar, CoLLEtT. 
I Flensburgs fjord träffad i jan. 1847; vid Blockhus d. ? 
1558, IKJERBÖLLING, COLLIN. I Nordsjön, N. om Helgoland, år- 
ligen 1 små flockar. På Nämdö temligen sällsynt, visar sig i 
synnerhet efter ihållande NV. storm, NAUMANN. 
Häckar på Orkney, träffad d. $ 1869. 
öarna, Shetland, Yttre Hebriderna, Lundyöarna, i Bristolkanalen. 
På Calf of Man var den förr talrik, men anses der hava blivit 
utrotad av Råttor, Morz, 1865. På St. Kilda i mängd, ELWES, 
1869. Häckar på Doon och Soay, kommer tidigt på våren, nem- 
ligen i början av febr., och drar bort sent på hösten; 400 st. 
Häckar på Scilly- 
kunna fångas på en natt; deras skrik är dövande; den är en 
nattfogel, CO. Dixon, 1885. Den 7 1868 långs kusten. Utanför 
Queenstown, Tavrror. Vid Islands kust under sommaren regel- 
bunden ”på flyttning', THOMPSON. 
Tillfällig på Tysklands NV. kust; på Hollands och Belgiens 
kuster, DE SELYS. 
På Frankrikes V. kust temligen vanlig, DEGLAND, GERBE. 
Seine-inférieure (HARDY), liksom enl. LAPOMMERAY i Provence, 
DRESSER. 
1179 
På Azorerna häckar den, men mindre talrikt. Anses god för 
bordet, G oDMAN. : 
Vid Santander många sedda vid kusten i maj, IrBy. Säges 
vara väl bekant i Portugal, A. C. Smitt, pu Bocaer. I Gibraltar 
sund vanlig om hösten, IrByY, DRESSER. 
I Medelhavet allmän, kommande intill kusten och holmar 
under häcktiden, Dresser; ofta ansedd för en egen art, Puffinus 
obscurus "TEMMINCE. På Majorca, häckar vid Dragonera, SAUNDERS, 
1871. Allmän på Korsika, der hon blivit kallad Puffinus yelkouan, 
hvilken liknar NV. puff., men har de undre stjertpennorna mörk- 
bruna i stället för hvita, WHirEHEAD, 1885. 
Vid Pirano flyttfogel, om sommaren talrik, Jahresb. Sågs 
vid Pisa i medlet av maj. Under vinter och vår, G161L10151. Den 
är rundt omkring Sardinien på kusterna allmän under hela året, 
BrRooKr, 1883. 
hållen i Genua 1 aug. 1845. 
På vissa delar av Italiens kust ej sällsynt, er- 
Enligt DRESSER, GIGLIOLI m. f. 
är det samma art som den nordiska. Sällsynt å Sardinien', CARA. 
Kommer under hvarje vinter till Sicilien, i synnerhet till Messina, 
MaALHERBE. På Malta, ScHeEmBrRI, 1843; häckar på samma ställen 
som P. cinereus, äggen sägas vara mindre och mera elliptiska 
än sistnämnda fogels. Ägg och ungar erhållas i juni och juli. 
Fogeln uppkastar, då den tages, en grön vätska, färgad av Inula 
crithmoides, en av de få växter, som finnas på de kala klipporna. 
Närmar sig Malta i mars, häckar; unga och gamla draga bort i 
okt., C. ÅA. WRIGHT. 
den i nät, utspända i bergskrevor, SPERLING. 
Vid Grekland allmän, enl. Krörer, hvilken dock, liksom fere, 
anser denna art vara Puffinus obscurus, en skild art enl. NAUMANN, 
Även häckande på Filfola. Fiskaren fångar 
DRrEssER m. fl. Emellertid säger NAUMANN, att i Berlins museum 
finnes den nordiska arten från Cypern. Säges vara talrik vid 
