SKE 
FRA GE AE AN ör ROSOR JA Kg 3 ör He SÖK 
NANA 2 ER 
När kA 
; AR ENG RC) 
Å So SOK Sr 
SEN a SARA ER KS å y 
Na LST lr nr Lö Aer Uv AS vi Nr Ö dd f jag BR leg 
har ja är | Må på är ÄR 14 dra NG ARNE Y v 
M | NER Dy 
1180 LILLA LIRAN. 
Bosforen, Siurson, Tarrnor. Vid Konstantinopel, der den ej är 
skygg, G ONZENBACH, 1858. MHSäges förekomma i Kaspiska och 
Svarta haven, SEEBoHmM, 1883. I Kaukasien, BoGDANOW, SCHALOW, 
1880. Vid Smyrna, STRICKLAND, JARDINE, på våren 1859. Mindre 
Asien och Syrien. Erhållen död å Palestinas kust, TRISTRAM, 
LD) RESSER. 
På Canariöarna, Madeira, häckar i klippgrottor på Alegranza, 
enl. BErtTHELOT, och är vid Desertas talrik i juni månad, G ODMAN. 
I Algeriet vid Tanger från aug. till nov., 
Synes vara träffad vid Tanger även enligt 
döda uppkastade på 
stranden, DRESSER. 
REibD, 1885. ”Träffad i N. Egypten, v. HEuVaLIin och, enl. DRESSER, 
av HEDENBORG. 
Å N. Amerikas atlantiska kust, vid Newfoundland och 
Canada, allmän, AUDUBON, JARDINE m. fl. Från Labrador till 
New Jersey; på fiskbankarna i Bay of Fundy allmän, BOARDMANN, 
DrEsserR Å Bergunda ägg erhållet, 'S. REED' hos DRESSER 
Lilla Liran tillhör öppna havet, der hon lever, utom under 
fortplantningstiden. Om vintern draga de flesta söder ut. Dess 
flygt är snabb; hon flyger lågt efter vågornas höjning och sänkning. 
ofta än med den ena, än med den andra vingen nedåt riktad; i 
lugnt väder flyga de lågt, i oroligt 30—40 fot högt och skjuta 
ned på vågornas toppar. Hon dyker väl efter sin föda, men 
håller sig icke länge under vattenytan. Om vintern är hon i 
rörelse under hela dagen. Vid häckplatsen tvärtom om natten, 
DRESSER, 1876, m. fl. 
Lätet liknar Måsarnas. Föda: 
NAUMANN BSardeller, Engraulis encrasicolus, 
animala ämnen, enl. FABER 
Clupea sprattus, enl. 
och fogeln följer stimmarna, hvarför fiskare av foglarnas närvaro 
sluta till god fångst. 
 NECTRIS PUFFINUS. 
Hon häckar kolonivis i fjellsidor vid havet, gräver i jorden 
på klippavsatser eller överst på bergen gångar från 1—10 fot 
långa och krokiga. Stundom kommer hon till norden, medan snö 
ännu täcker fjellen, men hon känner ändock igen stället så väl, 
att hon gräver genom snön till ingången till sin håla. Man påstår, 
när hon gräver. I hålan lägges en 
att hon ligger på ryggen, 
ringa bädd av torrt gräs. I norden lägger hon ett ägg i början 
av maj. GRrABA fann de första äggen d. $;stundom finnas friska 
ägg i slutet av juni. Båda makarna ruva och hava å magen en 
stor ruvfläck. Ungen matas endast en gång om dygnet, men blir 
mycket fet. Den förlorar dundrägten i slutet av aug., liknar der- 
efter de gamla, utom deri att ryggen är mera brun än svart. 
Fångsten tillgår på flere sätt. På Färöarna uppsökas un- 
garna d. 3 eller, då boet är högt upp till fjells, d. 7. De träffas 
vanligtvis >—1 fot under jordytan. 
en fiskkrok, fästad på en käpp. Oftast har man ett hål uppifrån 
över boet och ungarna tagas derigenom, emedan gången är så 
Man tager dem stundom med 
lång, att man icke genom ingången kan nå boet med handen. Om 
boet väl bevaras och täckes, begagnas samma bo år efter år, så 
långt man kan minnas, endast icke Råttor eller Kattor döda de 
Stundom 
hvilka taga de unga, som sitta ute, och bära dem till 
fångstmannen. Den 
deri icke finnas 2 st., 
sig kunna igenkänna på dess nötta klor. 
gamla. tager man med sig om natten dertill inövade 
hundar, 
gamla fogeln tages aldrig i en håla, så framt 
då man tager den äldsta, hvilken man tror 
Man att det 
förr var hög plikt på att döda den gamla fogeln, nemligen 1 kr. 
säger, 
för hvar av fogelns klor. Man kan fånga dem på krok med 
lever till bete, 
net, slå de ned derpå och komma ofta så nära båten, att man 
eller om man kastar smulor av lever på vatt- 
kan slå dem med åran. Fogeln säges vara så skotträdd, att, 
