98 Institució Catalana d'Historia KaturaL 



Long. Linnaeí Düit. Sabadell, 10.IV.15. 



Long. holsaticusL. Cardedeu, 11. IV. 15. 



Long. ochro/eiicus M.arsh. Horta, 21. V. 15. 



Sphagnum CymbifoHum al TTlontsenv.— Sortint de Santa Fé, el 

 dia 16 del prop passat maig, recollí el P. Barnola, dita Esfagnàcia, en els 

 marges regalats de la part dreta de la carretera que porta cap a Campins. 

 Sols sembla citat de Catalunya a la vall d'Aran (Villiers) segons el porta 

 En Casares (Enumeración y distribución geogràfica de las Muscineas de 

 la Península ibèrica, pàg. 177). Polimorfs com són els esfagnis, cal adver- 

 tir que l'espècie santafeuenca deu considerar-se compresa sots la var. vul- 

 gare {t^\chx.)Warnts., conges i iim Schpr., de les classificacions de C. 

 Warnstorf, en sa clàssica obra: «Les Sphaignes d'Europe», trad. pel -Ab. 

 A. L. Letacq. 



El Narcissus Poeticus L.— Citat vagament, del Montseny, fa avinent 

 el P. Barnola que el trobà talment abundós a Santa Fé el 16 de maig, que 

 qualques prades semblaven nevades dels milers de corol•les que embau- 

 maven a l'ensems aquelles xamoses valls. 



L'^nemone Tlemorosa L.— Fou recollida a Santa Fé del Montseny, 

 on no era escassa i en plena floració el 16 del prop passat maig,en comen- 

 çar la sombradels faigs en la carretera de Campins, pel mateix P. Bar- 

 nola. 



Duchesnea (Fragarla) Indica (Andr.).— Aquesta Rosàcia, natural de la 

 índia i indígena també en les regions calentes de les Amèriques septen- 

 trional i central, la trobà entremig d'unes verdisses a Sarrià el P. 

 Barnola. Sembla que ha sigut conreuada en algun punt per la vivor del 

 roig dels seus fruits; per lo tant pot tenir-se com escampada de conreu i 

 aclimatada. 



6xcursló a Garraf (Vallcarca).— El Dr. J. R. Bataller fa les següents 

 manifestacions: 



Havent recentment visitat les pedres de ciment de Vallcarca hem po- 

 gut observar la presència a l'esmentada localitat de grossos ammonits així 

 com també gasteròpods. En aquesta dotada no es mencionen fòssils d'a- 

 questa mena per ésser tots els dipòsits nerítics i en canvi de les pedre- 

 res de La Vall (Els Monjos) se n'han recollit amb gran abundor essent la 

 formació allí pelàgica. Comparant ambdues localitats es veu la identidad 

 dels sediments tan litológica com paleontològica. El paratje de Vallcarca 

 correspon doncs a l'aptià de fàcles pelàgica com el de La Vall (C.V. 6'). 

 £1 perit químic de la fàbrica de ciment del Sr. Pradera serva molts exem- 

 plars encara que sense classificar. 



EI Dr. Bataller i el Sr. Rossell Vila trasmeten notes bibliogràfiques. 



A les vuit de la vetlla, no havent-hi més assumptes de que tractar, el 

 Sr. President aixeca la sessió. 



