Institució Catalana d*Historia Natural 45 



Tabaniís (Tabanus) 



spodopteriis Meig. Barcelona: Ciutat (Cuni); Gavà, 8. VI. 

 902 (col. Bofill i Pichot); de Gavà a Be- 

 gues, 1. Vil. 15 (Codina!); Calella (Cuni). 

 Lleyda: Cervera, 4. Vil. 15 (Vila!); Lés, 

 Vall d'Aràn), 21. Vil. 15 (Codina). 



» » sudeticus Zell. Girona: Setcases, 1-15. Vlll. 11 (Codi- 



na!). Lleyda: S. Joan de l'Erm, 16. VIU. 16 

 (Id!); Espot, 19. VII. 17 (Id.!); Llavorsí, 

 24, Vil. 17 (Id.!); Lés (Vall d'Aràn), 21. 

 Vil. 15 (Id.!).— Nova per a Catalunya. 



» íergestiniis Egg. Barcelona: Cornet, 24. Vil. 17+VllI. 87 



(Antiga). 



Fam. Dolichopodidae 



Els petits i delicats Dípters d'aquesta família nombrosa tenen el cos, 

 la majoria de les espècies, lluent verd d'aurat o blau d'acer, prim, com- 

 primit, poc pelut, de sis anells amb una sèrie de fossetes punctiformes a 

 cada costat; en el <f la porció caudal de l'abdomen és doblegada cap a 

 sota i proveïda de dos fils capilars o amb dues plaques foliars de vores 

 amb péls de porc en forma de ganxo; en la Ç aqueixa porció caudal és 

 senzillament afuada. Cames primes a voltes molt allargades amb cuixes 

 bastant groses. El pronunciat dimorfisme sexual fa que sigui quasi indis- 

 pensable la presència del cf pera una encertada determinació de la $. 

 Hom troba aquests insectes en les cerques, sobr'els prats i en els boscos, 

 ordinàriament en llocs humits, prop de les fonts i a voltes àdhuc caminant 

 o aturats damunt de Taigua. Les espècies més menudes viuen freqüent- 

 ment àdhuc en les plantes umbel-líferes. La seva fragilitat no permet de- 

 morar massa la preparació de l'insecte ni usar per a aquest menester d'al- 

 tres agulles que les dels nombres 00 i 000. Poden preparar-se àdhuc cla- 

 vades, aquestes, sobre un quadradet de molla de sauc o de girasol en la 

 forma ordinària dels micros i la agulla ésser clavada perpendicular al 

 tòrax de l'insecte o horizontal, això es, clavada de costat pera evitar la 

 fractura de potes en casos de rigidesa de l'insecte. 



Consultant les obres del Dr. Arias «Datos para el conocimiento de la 

 distribución geogràfica de los Dípteros de Espaüa».— Memorias de la 

 Real Sociedad Espafiola de Historia Natural, T. VII, M." 2.^ 1912, p. 

 201-3, i l'apèndix «Adiciones a la Fauna Dípterológica de Espafía», Bole- 

 tin de la mateixa Societat, 1912, p. 407, trobem que s'esmenten allí, si he 

 contat bé, 111 formes de Dolicopodids d'Espanya. Per lo que respecta 



