136 Institució Catalana d'Historia Natural 



de purpurascens. Aquest últim ha d'eliminar-se, per ara, de la 

 nostra fauna. 



* C. violaceus pseudomülleri m. Nova forma. 



A forma Miillerí Haury differt proecipue pronoto angustiore 

 in basi, etiam corpore minore et colore proedominante in superfí- 

 cie superiore cum irisationibus vivis rubropurpureis. 



Aquesta forma inèdita amb quina han topat sovint tots els 

 quins s'han ocupat de Carabus i que fins ara equiparaven amb 

 exemplars petits de Miillerí discrepa principalment d'aquesta últi- 

 ma forma amb quina es troba barrejada en la petita muntanya dels 

 entorns de Barcelona, en la disposició especial de la base del pro- 

 not que és més estreta ço que el fa semblar més dilatat en la por- 

 ció mitjana. En Mullen les vores laterals de la base del pronot són 

 quasi paral•leles i a voltes més amples segons la descripció origi- 

 nal d'HAURY. Aquest sol detall justificaria donar-li un nom nou. 

 Aquesta forma força interessant que fins ara havia passat confo- 

 sa amb la Miillerí de quina morfològicament ha de separar-se, és 

 la forma de pas del Miillerí al gerundensis com aquesta última 

 ho és del pseudomülleri al fulgens. Es àdhuc una forma grossa 

 , d'altures moderades i subpirenenques i de tamany ordinàriament 

 un poc més petit que Mülleri però palesament més gros que ge- 

 rundensis. Els élitres són bastant convexes i cilíndrics les cari- 

 nes senceres i fortes. Pronot àdhuc en alguns casos tan estret en 

 avant com posteriorment però en avant menys estret que Miillerí 

 i més que en gerundensis. En quant a la color de la superfície supe- 

 rior i vores del cosselet i dels élitres predominen els exemplars amb 

 reflexes d'un viu roig púrpura, especialment els d'altures subpire- 

 nenques, altres són com els Miillerí dels entorns de Barcelona dels 

 quins es diferencien solament per la menor grossària, a part de la 

 forma del cosselet més afuada posteriorment i dels élitres més ci- 

 líndrics. Aquesta forma inèdita que pot dir-se que és la forma mun- 

 tanyenca de Miilleri,es troba junt amb aquesta en la muntanya bai- 

 xa dels entorns de Barcelona, a S- Martí de Centelles, predomina 

 en el Montseny, es troba a Olot en la província de Girona, i és 

 única per ara en la Pobla de Segur, en la província de Lleyda on 

 sembla ésser la forma de pas del Miillerí al gerundensis i és molt 

 interessant de trobar en la vall del Noguera-Palleresa en peu de 

 les muntanyes subpirenenques una tal forma tan veïna de Miille- 

 rí mentre que en la Vall de l'Ebre es troba el pseudo fulgens com 

 a França tot a lo llarg en peu dels Pireneus fins a '.l'Atlàntic. Un 



