138 Institució Catalana d'Historia Natural 



*C. cateniilatus secundariofilicatus m. Nova forma. 



A forma occitana Lapouge differt carina secundaria filicata, 

 etiam aliis carinis postice scabriusculis. 



Forma de occiíanus del quin es separa netament per la es- 

 cultura dels èlitres. En aquesta nova forma les carines segona- 

 ries dels èlitres (Làm. V. fig. 6. a ) no són uniformes, fortes i llises 

 i iguals a les carines terciàries com en occitanus sinó que són 

 treballades, cisellades, les primàries menys sortides i menys tur- 

 gents, les terciàries com en occitanus però totes les carines ne- 

 tament segmentades i escabroses posteriorment com en planius- 

 culus Hanry que és d'entre les formes conegudes ultra à'occita- 

 nus, a quina més s'assembla per la escultura un xic escabrosa 

 dels èlitres forma que àdhuc trobem, però molt rara, en el Pire- 

 neu Gironí (Nüria) si bé la seva pàtria és més cap al Est vers els 

 Alps francesos i Piemont. Ultra a la Montagne noir. Cévennes, 

 Ariège i probable de Luchon segons cites de Lapouge.— Girona: 

 Setcases, 12. VIII. 19. Codina!. Un sol exemplar çf aplegat junt 

 amb nombrosos occitanus.— (Làm. V. fig. 6, 6. a ). 



C. catenu/atus soüdus Lap. Girona: Figuerus IV. 17. Zariquiey!; Ribes, 

 IX.17. Id.!; Setcases, 12. VIII. 19. Codina!— Són solidus i andorra- 

 nus a Catalunya les dugués úniques formes conegudes subpire- 

 nenques orientals sens rudiments de quaternàries en les carines. 

 Solidus és el més vei de les formes multiestriades que són les 

 que predominen en la baixa muntanya i entre quines es troba. 



*C. catenulatus Xaararsi Born. — «Interesante Carabus-Formen aus Spa- 

 nien». Societas Entomologica, 1917, p. 23-4.— L'amic i company 

 En J. M. a Mas de Xaxars (') parla i descriu per primera volta 

 aquesta forma de pas entre els catenulatus catalans subpire- 

 nencs orientals de carines llises, senceres i estries sens rudi- 

 ments de quaternàries i les formes multiestriades que predominen 

 en la petita muntanya i en la costa ocupant-se de la variació ob- 

 servada en la escultura dels èlitres d'una sèrie de 56 exemplars 

 de solidus Lapouge aplegats a Centelles, on es troben en sèrie 

 gradual totes les transicions individuals de des de la forma soli- 

 dus més clavada fins en final de la sèrie amb individus quines es- 

 tries presenten en mig petits relleus, formant crestes alineades 

 més o menys contínues, que no són més que rudiments ben mar- 

 cats de carines quaternàries. Ancque era palès de que ens tro- 



(1) J. M.» Mas de Xaxars. «El Carabus catenulatus Scop. en Centellas.— Boletín 

 de la Real Sociedad Espanola de Historia Natural, 1914, p. 477-8- 



