158 Institució Catalana d'Historia Natural 



Roig a 620 m.; després avancen cap a Xerta i Prat de Compte i s'endinsen 

 fins prop d'Horta, als Molins Nous; per la ribera dreta de l'Ebre encara 

 n'hi ha a Camposines, entre Mora i Corlbera; a la riba esquerra no pujen 

 sinó a Miravet, però abonden a la Serra de Cardo, i hom en veu encara 

 al mateix Col! de Cardo a 720 m.; des d'aquest lloc s'estenen cap a les 

 Serres de Vandellòs, per l'Ametlla, Hospitalet de l'Infant, Cambrils, etc. 

 des del peu del mar fins a 500 m. a la Portella, sobre Hospitalet; hom els 

 retroba a Pradell, al Turó de la Pópia (1), i a la Conca del Francolí en- 

 tren fins a Picamoixons i La Riba; no s'endinsen tant per la del Gayà, 

 puix des de Salamó, per Puigtinyós i Rodanyà, s'aturen a les faldes del 

 Montmell i a Castellví de la Marca, sobre Almúnia; en el macís de Garraf, 

 abonden a Oleseta i encara s'en troben unes poques mates a Les Cabò- 

 ries, al peu de la carretera de Vilafranca a Barcelona, pujant, escassíssi- 

 mes, fins a S. Pau d'Ordal, banda enllà de la carretera i a les vessants 

 nord de Cantallops i Ordal; ribera amunt del Llobregat, els darrers 

 Chamcerops són coneguts anys ha a la Roca de Droc, entre Pallejà i 

 St. Andreu de la Barca, on enguany encara els hi hem vist nosaltres (2). 

 Falten a les serres de la ribera esquerra del Llobregat, a S. Pere Màrtir, 

 Tibidabo, etc, i falten a Montjuich on En Costa encara els hi veié, però 

 raríssims, en el darrer terç del segle passat (3). Com hem vist, les Pal- 

 mes són freqüents a les garrigues ponentines del litoral, des de la Roca 

 de Droc, al Llobregat, fins als límits de Catalunya, a la Cènia i Alcanar, 

 i entren més o menys terra endins, fins a trenta quatre quilòmetres lluny 

 del mar com a màxim. (Camposines). 



Des del Llobregat cap al nord, llevat de la cita esmentada d'En Costa 

 referent a Montjuich, cap altra localitat catalana ha estat assenyalada 

 com habitació de les Palmes o Margalló, de manera que el Llobregat ha 

 limitat la regió del Chamcerops, a Catalunya, de forma molt precisa. No 

 obstant, ara de poc, hem vist confirmades les noves que fa temps arribaren 

 a nosaltres referents a l'existència del Margalló a Torroella de Montgrí. 

 La presència d'aquesta planta a les muntanyes de Torroella, ha estat 

 comprovada per nostre amic En Joan Pericot, farmacèutic militar, que 

 l'ha trobat al Puig Palmer, on ocupa un reduït espai d'uns deu metres qua- 

 drats, i segons el guia que acompanyà al Sr. Pericot i segons les pròpies 

 observacions d'aquest amic, no viu enlloc més de per allí. Aquesta loca- 

 itat és la més septentrional de les costes d'Espanya on hom pot trobar 

 els Chamcerops, situada als 42° v5' de latitud, gairebé un grau més cap al 



(1) Cf. J. FerrATÉ, U Avenç de la Pòpia, Builleií de l' Agrupació Excursionista de 

 Reus, any UI, p. 29. 



(2) Algunes dades del Penades i Garraf sobre dispersió del CAa/níPro/7^ les debem a 

 les exploracions d'En Enric GROS. 



(3) Cf. Costa, Introducdón a la Flora de Catalana, p. 233, 



