170 Institució Catalana d'Historia Natural 



Pi blanc, des del nivell de la mar, fins prop del cim de la Morella, a 595 

 m. A aquestes pinedes acompanya el sotabosc esmentat o_ la garriga re- 

 sidual, si ha estat arrasat, cremat o aclarit. En orientacions septentrio- 

 nals, quan les pendents són fortes, el bosc és sovint d'Alzines, i alesho- 

 res, el sotabosc és també altre, amb el Boix, Arbustus Unedo, Phylhrea, 

 Smilax, Cyí/sus sessilifolius, Amelanchier vulgaris,... El cim de la More- 

 lla degué ésser vestit de bosc, però ara no queda més que una garriga on 

 dominen el Fenàs i la Mata. Les Palmes arriben fins prop del cim; dalt de 

 tot, entre el rocam hi ha Biixiis sempeiyirens , Rosmarinus officinalis, 

 Ampelodesma mauritanica, BrachYpodium ramosiim, Euphorbia Chara- 

 cias, Jiinipems phoenicea, Riisciis aculeatiis (escàs), Arbutus Unedo 

 (un rebrot migrat), Phyllirea media, etc. De les Estepes, el Cistus albidus 

 és la més freqüent; el C. salvüfolius, escàs, i el C. monspeliensis força 

 rar. 



Els Chamcerops són molt abondants per tot, perseguits pels que en 

 fan escombres i tot, resisteixen de brava manera. Sobre Castelldefels, a 

 les barrancades, cap a la Morella, hi hem trobat exemplars magnífics de 

 Palmes, com rarament podran ésser vistos en lloc més de la Península i 

 de les Balears i Pitiüses, de tronc de dos metres i més, com pot ésser apre- 

 ciat en les adjuntes fotografies. Aquesta abundor de Chamcerops i la 

 dels Ampelodesma, nomenats Carceres per la gent del país, que els se- 

 guen per a furmiguers i per al bestiar, així com la freqüència del Cistus 

 albidus, és el més característic de les garrigues de Garraf. I un caràcter 

 negatiu de les mateixes ens el dóna la manca ú'Anthyllis cytisoides, tan 

 freqüent a les del Camp de Tarragona; i no és pas perquè no visqui més 

 cap al nord, puix horn el retroba a l'altra banda del Besòs, a Sta. Coloma 

 de Gramanet, St. Jeroni de la Murtra, M:)ntalegre,.... 



Assaig d'una síntesi de la garriga litoral occidental 



Fet que està un anàlisi de les Garrigues litorals de l'occident català, 

 des del Llobregat al Cènia, veiem de donar-ne ara una composició sintè- 

 tica, que ens deixi fer càrrec del fons florístic comú a totes aquestes 

 garrigues. Abans, però, i vistes les diferències que hi ha entre les del 

 macís de Garraf i les de l'altra banda del Gayà, sintetitzarem la composi- 

 ció de les d'aquests dos grups. 



Les garrigues de les costes de Garraf, tenint en compte els elements 

 integrants de les que abans hem detallat i l'abondància de cadascun, po- 

 dem caracteritzar-les així: 



Pinus halepensis 

 (abondant, escàs o nul) 



Brachypodium rafnosum Quercus coccifera 



