I'ï'4 Ínstitució Catalana d'Historia Natural 



part de la zona del Chamoerops fins a Prat de Compte, Camposines, 

 prop de Mora, Falset, etc, en molts llocs del Camp de Tarragona, a Dos 

 Aigües, Borges del Camp, Alforja, Picamoixons,... Més cap al nord es- 

 casseja i falta al macís de Garraf i al Tibidabo. Passat el Besòs hom e j 

 retroba a Sta. Coloma de Qramanet, S. Jeroni de la Murtra, Tiana, etc. 

 per a aparèixer novament a Roses. (1) 



Ocupa aquesta AnthYllis tota la banda migjorn i llevant de la Penín- 

 sula, fins a Catalunya; a França és rara en contats punts del litoral, des 

 del Rosselló a la Provença, i és també rara a Alger. De les Balears és 

 freqüent a Mallorca, però falta a Menorca; a les Pitiüses és molt poc 

 comú. Les localitats més septentrionals i àdhuc les més orientals són les 

 ,tie, Provença. 



UAnihyllis cyíisoides com el Chamcerops, estan abundosament repre- 

 sentats al litoral més occidental, i ambdós els retrobem passada la Costa 

 de Llevant al litoral empordanès, com espècies rares. Falten l'un i l'altre 

 al Tibidabo i al Pla de Barcelona. 



Ampelodesma maurüanica.—^s abondantíssima a les Costes de Ga- 

 rraf, vestint, de vegades, tan densament la garriga que li dóna una fàcies 

 tota característica, cobert el sol per complet d'aquesta gramínia. V Ampe- 

 lodesma, segons les dades actuals, arriba al Tibidabo i pujols veïns, on 

 és ja molt escassa, i no passa el Besòs; cap a migjorn de Catalunya és 

 molt rara: nosaltres l'hem vista únicament en algunes barrancades de la 

 Plana de St. Jordi i Coll Balaguer. Cap a l'interior no entra gaire, segons 

 Cadevall (2), al Penades, arriba fins a Pontons; i al Vallès, fins als bos- 

 cos de Can Salas, tocant a St. Julià d'Altura, segons el Dr. Sallent. 



En tot el litoral peninsular V Ampelodesma no ha estat trobada en lloc 

 més; a França, únicament a la Vall de S. Felip, prop de Niça, i falta a 

 Còrcega; és comuníssima a Alger, i arriba, més escassa, fins prop de Me- 

 lilla, al Qurugii (Dr. Caballero) i Tànger (Ball); més cap a Orient, no és 

 rara al litoral italià, sobre tot mediterrani, i a Sardenya i Sicília, fins a 

 •Zante, a Grècia, com a localitat la més oriental. 



L' Ampelodesma de Cataluuya, queda relligada amb la del nord d'A- 

 frica per la de les Balears i Pitiüses; a Eivissa és molt rara, però abunda 

 a Mallorca, i a Menorca, amb tot i les tramontanes que n'han allunyat una 

 pila d'espècies meridionals. 



Amb V Ampelodesma, tenim al Tibidabo bon nombre d'altres espècies 

 meridonals, que a Catalunya no les sabem en lloc més; altres, que viuen a 

 ponent, acaben abans del Besòs com V Ampelodesma. 



Silene cerastioides L. 



(1) BuBANl, F/ora Pj'r.jII, p. 468. 



(2) Cadevall, Nokts fitogeografieas critieas, 1908, p. 19. 



