Institució Catalana d'Historia Natural 189 



En el trajecte desde l'estació d'Ampolla fins a 1 km. abans d'arribar 

 a Perelló, es troba una potenta formació quaternària que esencialment 

 consta d'aquests nivells: a) traverti, b) margues groguenques, c) argiles 

 roges amb palets, d) conglomerats i bretxes calises molt dures. 



La potència d'aquests 4 nivells no és constant ja que l'erosió ha ac- 

 tuat i fet desaparèixer algun d'ells, quedant no obstant el basament de 

 conglomerats i bretxes. 



Aquests dipòsits pugen doncs desde el nivell del mar fins prop de 

 Perelló (140 m.) En les escarpes dels propers barrancs es pot veure les 

 formacions succesives que els integren:existint barrancs, com el Cap Roig, 

 que la línea fèrrea, al costat del mar, ha tingut de salvar amb pons de 

 més de 20 metres d'alçària. 



Les variacions que s'han seguit en el temps de formació no es poden 

 apreciar en tota la seva amplitut però es troben alguns punts molt típics 

 que denoten les variades direccions i naturalesa de les corrents que for- 

 maren aquesis dipòsits: citem, per cas, el tall que es troba a la línea fè- 

 rrea de Tarragona a València entre Ampolla i Ametlla en el km. 218,8. 

 Consisteix en un tallat de uns 7 m. d'alçaria sobre la via i a uns 10 m. es- 

 cassos sobre el nivell del mar: sembla talment que existeixin manifestes 

 discordàncies entre els sediments que el formen degut sens dubte a la se- 

 dimentació entrecreuada. 



Aquesta formació queda estroncada per un illot de cretàcic inferior 

 entre els km. 167 i 168 de la carretera de Castelló a Tarragona i per la 

 part baixa junt al mar en la línea ferrea des del km. 219,2 al ^222,1 tenint 

 aquesta faixa una amplària variable de 2 a 3 km. 



Des d'aquest punt fins al km. 238 queda recobert el cretàcic per els 

 dipòsits quaternaris, comuns a les comarques veïnes: per la part alta els 

 dipòsits arriben al peu de les serralades cretàciques que envolten la vall 

 fent un pronunciat entrant vers Perelló i reduint-se més i més al apro- 

 par-se al Coll de Balaguer. El haver reconegut en els dos km. escassos 

 que hi ha entre una vessant i altra del Coll de Balaguer els dipòsits qua- 

 ternaris, junt al mar i separats de les formacions del Camp de Tarragona, 

 i de la zona de l'Ametlla, ens indueix a creure que aquesta regió experi- 

 menta gradual enfonsament ja que és molt probable que aquests dipòsits, 

 que encara es troben entre el cretàcic i el mar formarien part dels man- 

 tells que s'extenen per els dos flancs i que avui es troben separats, però 

 que en altres temps deurien continuar-se entre el morrot cretàcic i el mar. 

 Un estudi més detingut podria aclarir aquest dubte o hipòtesi que sentem 

 amb els pocs datos que hem pogut cercar: en uns petits illots separats ja 

 de la costa per la erosió i alguns submarins, es nota la seva constitució 

 ésser, no conglomerats, sinó caliça cretàcica i en canvi en alguns entrants 

 de la costa els dipòsits quaternaris de conglomerats tenen 3 i 4 m. d'es- 

 pessor al nivell del mar, cavats per la base per l'embat de les ones.- 



