stalter för att utstå en belägring 1 ). Men längre än till en 

 allmän försäkran om sin benägenhet för quaestio an kunde 

 ständerna, oaktadt förnyad uppfordran 2 ) af svenskarna tils 

 vidare icke fås. 



Redan de anspråk, som fransmännen stälde på de blif- 

 vande intressenterna i den föreslagna ständerkonfederationen 

 voro egnade att väcka betänkligheter angående lämpligheten 

 af den samma. Frankenthal borde angripas oförtöfvadt for- 

 drade de, jämte det de vidhöllo, att en motsvarande plats 

 skulle inrymmas åt dem på rikets område; de pretenderade 

 enständigt en specialgaranti af ständerDa för Elsass o. s. v. 3 ) 

 Men det fans dessutom äfven dem, som ansågo sig böra göra 

 alt för att förhindra realiserandet af den planerade riksbe- 

 väpningen. Till dem hörde främst de habsburgska makterna. 



Resultatet af 30-åriga kriget var för Ferdinand III. till 

 det yttre en icke obetydlig minskning i makt och gränslöst 

 härjade länder till det inre. Långt ifrån att hafva uppnått 

 det stolta mål, som hans fader eftersträfvat, fann han efter 



von gleichen Religion bestellet, und diesen Generain auss Jedem Creijsse 

 2 Kriegss-Räthe zugeordnet, oder auch von Jedem Creijsse seine militia 



bestellet, K. G. — K. M. 25 maj 1650. [A. S.] Jfr. Theatr. Europ, 



Yl. 1047. 



*) Fransk tidDing från Worms dat. 5 Juni 1650, (hos v. Meiern, 

 Acta executionis. II. 11). 



2 ) v. Meiern, Acta executionis. II. 280. 



3 ) v. Meiern, Acta executionis. II. 272, 278, 306, 330 och flerstädes. 

 Frågan om en specialgaranti af riksständerna för Elsass och 



Sundgau hade betydligt sysselsatt fransmännen och ständerna redan un- 

 der fredskongressen, och en sådan garanti hade t. o. m. i viss mening 

 blifvit dem beviljad. (Härom närmare v. Meiern, Acta pacis Westphal. 

 VI. 766). För underhandlingen mellan ständerna och fransmännen vid 

 den tid, som här är i fråga, synnerligt vidlyftigt material hos v. Meiern, 

 Acta executionis. II. (330 ff. 338, 351, 386 f. 402 f. och flerstädes). 



