29 



11 års regering genom westfaliska freden sitt anseende i 

 Tyskland och Europa betydligt försvagadt samt Frankrike och 

 Sverge i beråd att taga ledningen af rikets angelägenheter i 

 sina händer. I Madrid var man genom det miinsterska freds- 

 instrumentets 3 § afskuren från de österrikiska habsburgarnes 

 understöd i kampen mot den farliga rivalen på andra sidan 

 Pyrenéerna. Det gälcle att göra alt, för att förmå wiener- 

 regeringen att bryta eller kringgå den, och vid kejsarhofvet 

 var man blott alt för benägen därtill. Så mycket mera må- 

 ste då alla försök af rikets furstar att med de båda kronor- 

 nas bistånd ytterligare skilja de två habsburgska linjerna åt 

 af dessa mötas med den bestämdaste gensaga. Så länge pla- 

 nerna på en sammanslutning sysselsatt ständerna, hafva också 

 Österrike och Spanien utvecklat en liflig värksamhet för att 

 motvärka dem; och de hafva icke arbetat utan märkbar 

 framgång. Redan när idén först togs upp i Nürnberg, bör- 

 jade strömningen mot den samma från hofven i Wien och Ma- 

 drid. Det föreföll „främmande", framhöllo på exekutions- 

 dagen de kejserliga representanterna Volmar och Crane, att 

 man från svenskt håll proponerade frågan om en „författning" 

 „då ju sådant tillkom den romerska kejsaren allena" ; konungen 

 af Spanien och härtigen af Lothringen hade ju, förklarade 

 de frimodigt, mot riket ingen orsak, hvarför man skulle be- 

 höfva befara en invasion af dem eller hafva en riksbeväpning 

 af nöden. De ville blott hoppas, att man på svenskt håll 

 icke hade något „vidt utseende" i sinnet med sitt förslag x ). 

 I Johan Georg I, kurfursten af Sachsen, Österrikes va- 

 pendragare bland de protestantiska furstarna i Tyskland 2 ), 



*) v. Meiern, Acta executionis, II. 273, 277. 

 2 ) Se om honom särskildt Auerbach, La diplomatie française et 

 la cour de Saxe 1648—1680. 



Genom en belägring af Frankenthal — så uttalar sia: Johan Ge- 



