36 



att man nu, sedan fredsexekutionen i hufvudsak genomförts, 

 åtminstone i de delar af riket, där den „så dyrt förvärfvade" 

 och länge saknade freden redan började vinna insteg igen, 

 eller på de håll, där man lystrade till ingifvelserna från hofvet 

 i Wien, tvekade att ånyo taga vapen i hand för de lidande 

 medstäo derna i rikets västra del — kanske med risk att just 

 därigenom indraga kriget i riket ännu en gång. Att man 

 genom den planerade ständerbeväpningen i nämnvärd grad 

 skulle kunna påskynda eller lyckas genomdrifva den fullstän- 

 diga lösningen af de frågor, som alt ännu sysselsatte exeku- 

 tionsdagen, hade man dock föga anledning att hoppas. 



Ännu voro i alla fall planerna på en allmän riksbeväp- 

 ning icke helt och hållet bortlagda ens i Nürnberg; och den 

 „partikularförfattning" af rikets västra kretsar, om hvilken 

 förhandlingar redan en tid pågått, betraktade man, åtminstone 

 vid den tid, då en sådan slutligen bragtes å bane, efter hvad 

 man uttryckligen ofticielt förklarade, endast som ett slags för- 

 beredelse för ,,en vidare anstalt circa manutentionem et exe- 

 cutionem pacis af hela riket eller samtliga dem, som voro inne- 

 slutna i freden" 1 ). På riksdagen i Regensburg 2 l l 2 år senare 

 upptogos planerna om en allmän beväpning af rikets kretsar 

 med förnyad ifver. 



Om man under sommaren i den frankenthalska frågan fått 

 en öfverenskommelse till stånd, som ingaf förhoppning, om att 

 excesserna af besättningen i den ockuperade fästningen åtmin- 



l ) Kopp, Association derer vorderen Keichs-Craysse. Beilage IL 

 Theatr. Europ. VII. 3. 



