43 



den förhoppning, att han snart skulle få i uppdrag x ) att i 

 kronan Sverges namn understöda de goda consilierna vid det 

 där pågående konventet. Åtminstone borde en sådan legiti- 

 mation ankomma, till dess de kejserliga sändebuden skulle 

 hinna dit 2 ). De båda kronornas och rikets sekuritet berodde 

 på, att man icke lät separera sig. Och emedan förhållandena 

 i Frankrike för närvarande icke stodo så alldeles väl, så rik- 

 tade man närmast och mest sina blickar på Sverge. Skulle 

 ej Sverge och Hessen-Kassel göra sitt bästa, så var ingenting 

 att hoppas af generalgarantin 3 ). Men en del af ständerna tvif- 

 lade på, att Sverge synnerligt skulle bry sig om att antaga 

 sig denna sak. Det vore därför af särskild vikt, att någon i 

 drottningens namn skulle animera dem 4 ). 



Till mainzarnes och ständernas öfvertalningar lade frans- 

 männen sina 5 ). Kristinas tidigare hållning utgjorde emellertid 

 ingen maning för de svenska representanterna till lifligare 

 deltagande i förhandlingarna; och någon vidare order af 

 henne hade de icke mottagit. De kunde under sådana förhål- 

 landen i allmänhet hålla sig endast „in unverbindlichen 

 terminis", förklara, att de icke mottagit något specialuppdrag 

 i frågan, men att de viste Kristinas afsikt vara att bringa 

 Tyskland till fullständig fred 6 ). De hade för öfrigt så 

 mycket mindre anledning att träda ständerna närmare, som 

 de icke häller för egen del voro obetingadt benägna att un- 



v ) „einige Gewalt, wie seine Formalia gelautet". Sn. — K. G. 

 7 dec. 1650. [A. S.] 



2 ) Sn. — K. G. 8 febr. 1651. [A. S.] 



3 ) Sn. — K. G. 22 mars 1651. [A. S.] 



4 ) Sn. — K. G. 7 dec. 1650, 22 mars 1651. [A. S.] 



5 ) B. 0. — K. M. 10 dec. 1650 (kop.). [A. S.] 



6 ) Sn. — K. G. 7 dec. 1650; B. O. — K. M. 3. 10 dec. 1650; B. 

 O. - K. M. 7 Jan. 1651 (kopp.). [A. S.] 



