46 



sådan böjelse för den, drogo sig tillbaka x ) ; de frankfurtska 

 och strassburgska representanterna ordade om, att man, om 

 man företoge något mot Spanien och Lothringen „också en- 

 dast defensionsvis", skulle skada kommercierna 2 ). Landtgrefve 

 Georg af Hessen-Darmstadt vägrade att ställa sin kontingent 

 till alliansarmén 3 ) ; och från schwabiska och westfaliska kretsen 

 väntade man förgäfves resolution på inbjudningen 4 ). Äfven 

 kurfursten af Trier visade föga benägenhet att fortsätta under- 

 handlingen och redde sig att hos kurfursten af Köln och pfalz- 

 grefven af Neuburg väcka förslag om en separatallians — en 

 plan, som i alla fall för denna gång gick om intet 5 ). Men 

 särskildt starka dubier visade kurfursten af Pfalz. „Så länge 

 hans eget hus brann, kunde han svårligen mycket bidraga till 

 att släcka på annat håll", framhöll han 6 ) ; och den pfalziska 

 gesandten rustade sig att lämna Frankfurt. I Nürnberg, där 

 man höll på med de sista månadernas arbete i fredsexeku- 

 tionen, och därifrån gesandterna småningom afreste 7 ), hade 

 man föga tid till en uttömmande behandling af frågan om 

 kretsdefensionen. 



!) Sn. — K. G. 25 jan. och 19 april 1651. [A. S.] 



2 ) Sn. — K. G. 18 jan. 1651. [A. 8.] 



3 ) Köcher, 22. 



4 ) Sn. — K. G. 22 febr. och 17 maj 1651. [A. S.] 



5 ) Joachim, 12 ff. Filip Kristoffer „ville ställa alt till kejsarens rati- 

 fikation", säger Snoilsky; något som de andra ansågo fullkomligt onö- 

 digt „und zumahlen der Chur. Fürsten und Stände freijheit und dig- 

 nitet zivwieder". Sn. — K. G. 8 febr. 1651. [A. 8.] 



°) Sn. — K. G. 18 jan. 1651. [A. S.] Joachim, 6. 



7 ) Eedan kort efter Karl Gustafs och Wrangels afresa — den 

 sistnämdes i augusti — hade en god del af representanterna lämnat 

 konventet. I juli 1650 uppbröt Vautorte därifrån, i november de la 

 Court; den senare, sedan han riktat en ny anhållan till ständerna om 

 uppfyllelsen af garantin. Négoc. secr. III. 354; v. Meiern, II. 752, 789 f. 799. 



