47 



Snoilsky tar säkert icke fel, då han antyder, att den 

 flitiga bearbetningen af kurfursten af Brandenburg hos stän- 

 derna för att göra Sverges afsikter i riket misstänkta i anled- 

 ning af den pommerska tvistefrågan, i någon mån lagt band 

 på representanternas vid kretskonventet öppenhet särskildt 

 mot honom. I början af februari 1651 afreste det kurfurst- 

 liga sändebudet Matteus Wesenbeck från Frankfurt, sedan han 

 vistats där en tid och „inbillat" de församlade representan- 

 terna ett och annat 1 ). Hufvudorsaken till ständernas för- 

 ändrade hållning var emellertid, att det spanska och österri- 

 kiska inflytandet började göra sin värkan. 



Man hade i Wien och Madrid äfven under hösten och 

 vintern icke försummat sina fatalier. Man lofvade och man 

 hotade. Medan de spanska sändebuden både i Nürnberg och 

 vid kejsarhofvet förklarade, att deras herre nu värkligen ville 

 befordra Frankenthals evakuation 2 ), lät den sistnämde den 

 pfalziska gesandten därstädes veta, att i alla fall ständernas 

 plan om en kretsdefension ingalunda var den rätta vägen att 

 förmå konungen af Spanien till ett sådant steg 3 ). Under 

 februari månads förlopp inträffade tvänne kejserliga sändebud, 

 Volmar och grefve Wolkenstein, hos kurfursten af Mainz i 

 Würzburg för att dröja där en längre tid. Och åtminstone 

 den del af deras proposition, som kommunicerades Snoilsky 

 af Vorburg — det förefaller af Johan Filips framtida håll- 

 ning, nästan som om de haft äfven mera lockande anbud att 

 göra honom, — gick uteslutande ut på afrådande från och 

 inställelse af den planerade kretsdefensionen, med anförande 

 af motiv om huru mycket den kostade ständerna, huru den 



i) Sn. — K. G. 25 jan. 1651. [A. S.] 



2 ) B. O. — K. G. 31 jan. 1651. [A. S.] 



3 ) Sn. - K. G. 11 jan. 1651. [A. S.] 



