59 



fällen skulle lifva dem därtill och försäkra, att hon gärna 

 sekunderade dem och äfven för sin del med dem ämnade 

 upprätthålla god vänskap och korrespondens. 



Hvad särskildt „partikularkretsförfattningarna" beträf- 

 fade, så kunde hon, emedan hon funnit dem grundade i freds- 

 slutet och exekutionsrecesseu samt „endast och allenast af- 

 sedda på effektuering och maintenering" af det förra och 

 på upprätthållandet af rikets frihet och lugn, icke alle- 

 nast icke improbera dem, utan ville hon snarare animera till 

 de samma och i sin egenskap af riksstånd gärna understöda 

 sådan god intention. Hon var äfven benägen att „suo voto 

 et hortatu" hjälpa att disponera sina medständer i öfver- 

 sachsiska, nedersachsiska och westfaliska kretsen till likartad 

 kooperation och hade gifvit befallning åt sin öfver härtigdö- 

 mena Bremen och Verden förordnade regering att, så snart 

 en kretsdag skulle utskrifvas i nedersachsiska eller westfali- 

 ska kretsen, ställa sitt votum i öfverensstämmelse härmed 1 ). 



Drottningens instruktioner voro med ett ord i frågan 

 om förbunds- och kretsbeväpningsplanerna hållna i helt och 

 hållet allmänna ordalag och uttrykte i öfrigt det mest oför- 

 falskade begär att genomföra och upprätthålla Tysklands fred. 

 Skulle man begära närmare upplysning af Snoilsky, om huru 

 hon tänkte sig sin medvärkan med ständerna, så hade han 

 att svara, att hon skulle utlåta sig i detalj, då hon fått veta, 

 på hvilken fot man ämnade basera den planerade defensionen. 

 och att hon då gärna skulle förena sina „consilia" med stän- 

 dernas 2 ), Oxenstierna å sin sida borde flitigt „korresponde- 



x ) Ur instr. för B. O. Instruktionen för breniiska regeringen ut- 

 färdades en vecka efter ordern till Sn. 



2 ) R. R. — Sn. 1 mars 1651. [A. S.] 



