20 



äfven om man icke kunde vinna majoritet för företaget och 

 få i gång en sammanslutning af samtliga ständer, så ville han 

 som sagdt förena sig med Kurbajern, Wurtemberg, Hessen- 

 Kassel, närboende furstar och biskopar samt med riksstä- 

 derna och de båda kronorna. Han hade så mycket mera an- 

 ledning till ett sådant steg, som det var honom bekant, att 

 både han och kurfursten af Bajern voro tämligen illa an- 

 skrifna 1 ) vid det kejserliga hofvet och därför hade all orsak 

 att tänka på sin säkerhet. Och han var „icke blott genom 

 rikets traditioner befogad därtill, utan han måste äfven så- 

 som kurfurste och director imperii söka rikets välfärd och 

 på sitt ämbetes vägnar föra sådana consilia, som kunde vara 

 till fromma för fredens befästande och rikets lugnande". 



Men Johan Filip — och här kom en af förklarings- 

 grunderna fram hvarför han så utförligt utvecklat sin plan 

 för svenskarna — ville, upplyste han, icke gärna vara „en- 

 sam auktor" för företaget, just emedan han redan förut stod 

 så illa hos kejsaren, och emedan ständerna, om han komme 

 fram med ett förslag i denna riktning, skulle tro, att han 

 afsåg „något partikulart" och fullföljde endast egna syftemål. 

 Gjorde däremot kronorna proposition i frågan i Nürnberg, 

 så skulle det hela få ett helt annat utseende. Han skulle 

 emellertid instruera sina representanter att på behörig ort 

 inkomma med tjänlig öfvertalning för att befordra saken. 

 Till Nürnberg skulle han i sådan afsikt sända två sina „hem- 

 ligaste råd". Hvad för öfrigt Sverges roll i förbundet be- 

 träffade, så antydde kurfursten, att det vore bäst, om drott- 

 ningen inginge i detsamma blott i egenskap af riksstånd; 

 därigenom skulle hon förtaga mången misstanken, att hon 



furstens förmodan är, förutsatt att K. G. refererar hans tanke rätt, 

 onekligen karakteristisk för hans tro på sin idés realiserbarhet. 

 *) ,,In gar zue schwartzem register." 



