11 



det samma fördelaktigt imponerande höjd, så saknade han 

 dock både håg och tillfälle att värksamt och småningom på 

 diplomatins fält säkerställa Sverges ställning i Tyskland, så- 

 dan den grundats genom westfaliska freden. Minutiösa ne- 

 gociationer, af hvilka frukterna stodo att skörda endast lång- 

 samt och i en aflägsnare framtid, voro icke häller hans sak; 

 endast där „papper och bläck" kunde tillskynda honom syn- 

 bar och snar fördel, var han benägen att sätta sin lit till så- 

 dant. För de tyska furstarna ägde han om möjligt ännu 

 mindre förtroende än Kristina. 



Men om sålunda Sverge icke intagit den plats i det 

 rörliga politiska lifvet i Tyskland efter westfaliska freden, 

 som tyktes det beskärd, så har i alla fall den svenska regerin- 

 gen icke med fullkomlig likgiltighet följt de tyska ständer- 

 nas förbundssträfvanden — därtill var redan bearbetningen 

 från intressenternas sida för att indraga den samma i dem 

 för stark. För en kortare tid hafva både drottningen, huf- 

 vudsakligen för att främja fredsexekutionen, och senare Karl 

 Gustaf, när det en gång gälde att frambesvärja alla makter 

 till det hotade Sverges hjälp, försökt att befordra dem eller 

 skänkt dem sitt understöd ; och fl ere af Sverges bästa diplo- 

 mater under deras tid hafva tagit den lifligaste del i dem. 

 Just emedan ständernas försök att genom sammanslutning 

 af sina krafter skaffa sig den säkerhet och det rättsskydd 

 centralmakten vägrade dem, ger Tysklands politiska historia 

 efter westfaliska freden dess egentliga karaktär; och emedan 

 Sverge här värkade på det område, där förutsättningar gåf- 

 vos att säkerställa och befästa den nyvunna mellaneuropeiska 

 maktställningen, är dess roll i dessa rörelser icke utan sitt 

 intresse. Dess slutliga inträde i Rhenalliansen af år 1658 

 har icke häller blifvit utan sin betydelse. 



