66 



Både Bengt Oxenstierna och d'Avaugour styrde sin väg 

 från Nürnberg till Würzburg. Johan Filip hade nämligen 

 icke låtit det stanna vid blotta allmänna försäkringar om sin 

 tillfredsställelse öfver Oxenstiernas återkomst och drottningens 

 resolution. Såväl genom sin representant i Nürnberg, Seba- 

 stian Meel, som personligen i Würzburg, dit han inbjudit Oxen- 

 stierna x ), riktade han lifliga uppmaningar till denne, liksom 

 till den franska gesandten, att begifva sig till Frankfurt för 

 att vid församlingen därstädes ytterligare värka „pro bono 

 publico" 2 ). Genom Oxenstiernas återkomst hade visserligen 

 hoppet om Frankenthals evakuation faciliterats 3 ), hette det, 

 men skulle man märka, att idén ännu understöddes af de 

 båda kronorna, så skulle det gifva den samma så mycket 

 mera „calor och eftertryck". Det vore för öfrigt så mycket 

 nödvändigare, som äfven Volmar skulle förfoga sig dit, an- 

 tagligen för att förhindra den där pågående diskussionen för 

 rikets säkerhet 4 ). Från den frankiska och schwabiska kret- 

 sen skulle väl de väntade deputationerna snart inträffa för 

 att tala om fredens säkerställande 5 ). Kurfursten skulle å 

 sin sida återsända äfven Vorburg för att värka för samma 



förelse mellan v. Meiern och Oxenstiernas redogörelser för händelserna 

 vid exekutionsdagen efter hans återkomst låta förmoda att O. ansett sig' 

 höra förfara med en viss försiktighet vid skildringen af det intryck 

 hans ankomst vakte. Med den ställning, i hvilken han liksom hela 

 den oxenstiernska familjen stod till drottningen, har kanske en far- 

 håga legat till hands, att den oväntade utgången möjligen i Stock- 

 holm skulle tillskrifvas bristande diplomatisk takt hos honom själf. 



1 ) R. E. — B. O. 9 aug. 1651. [A. SJ 



2 ) B. O. — K. G. 10, 24 juni 1651. [A. SJ 



3 ) B. O. — K. G. 15 juli 1651. [A. S.] 



4 ) B. O. — K. G. 10 juni 1651. [A. S.] 



5 ) B. O. — K. G. 17 juni 1651. [A. SJ 



