67 



mål. Och Oxenstierna borde stanna i Frankfurt, äfven om 

 Frankenthals evakuation skulle följa, ty det fans ju också 

 andra platser, som fienden ännu innehade och som borde 

 evakueras 1 ). 



Oxenstierna och d'Avaugour följde Johan Filips råd 

 och mottogos med svassande, men betydelselösa försäkringar 

 om den glädje deras ankomst vakte 2 ). I början af augusti 

 inträffade Vorburg och kort efter honom Volmar, den senare 

 för att gifva rika löften om Frankenthals evakuation 3 ). Men 

 redan innan Volmar hann anlända, manade Johan Filip till 

 ny reträtt. Det vore nog föga skäl 4 ), lät Vorburg „genom 

 en konfident person" Snoilsky veta de första dagarna af au- 

 gusti, att de båda kronorna proponerade något i sekuritets- 

 frågan, så länge Volmar var i Frankfurt. Han skulle i alla 

 fall förklara för de där församlade representanterna, att kro- 

 norna hade ingen orsak därtill, att företaget „afsåg nå- 

 got nytt", och att äfven kejsaren och Spanien måste taga 

 sig till vara. Så snart däremot Frankenthal evakuerats, 

 kunde man upptaga frågan om de af Lothringen besatta plat- 

 serna och gränsförsvaret, drifva på biträdet af de inbjudna 

 kretsarna och bringa defensionen med dem till värklighet. 

 De öfriga kretsarna skulle följa exemplet, och så skulle man 

 slutligen komma till generalgarantin. Ännu borde man icke 

 skynda öfverdrifvet med värket, man skulle därigenom blott 

 göra „de praeoccuperade än mera hårdnackade". Status imperii 



*) B. O. — K. G. 15 juli 1651. [A. S.] 



2 ) Sn. — K. G. 26 juli och B. O. — K. G. 26 juli 1651. [A. S.] 



3 ) B. O. — K. G. 2 aug. 1651. [A. S.] Äfven den pfalziska ge- 

 sandten hade i juni återvändt. Sn. — K. G. 7 juni. [A. S.] 



4 ) Det följ. enligt Sn. — K. G. 26 juli 1651. [A. S.] 



