68 



var så förgiftad och symptomerna så talrika, „att man kunde 

 använda endast långsamt värkande medicin 1 ). Äfven kur- 

 fursten hade för denna gång ändrat sin ursprungliga mening 

 att försöka förmå den frankiska kretsen till att sända sina 

 representanter till Frankfurt. Han ville ännu hålla inne där- 

 med för att undvika att gifva kejsaren någon anledning till 

 misstroende. Icke desto mindre förblef det ännu hans fasta 

 och beständiga vilja att icke lämna dessa planer, om blott 

 andra ständer hölle med honom och icke lämnade honom en- 

 sam. Blefve det så, då måste äfven han om också motvil- 

 ligt göra, hvad klokheten bjöd med afseende å en sådan even- 

 tualitet 2 ). 



„Af denna konfidenta relation har jag för öfrigt märkt 

 och försport så mycket", slutar Snoilsky, „att rnan på kur- 

 mainziskt håll visserligen högeligen fröjdar sig, öfver att de 

 båda kronornas plenipotentiärer äro här på stället, liksom 

 han" — kurfursten — „äfven hoppas, att de samma skola dröja 

 en tid på denna ort, där deras närvara kan värka mycket 

 godt. Dock synes det, som fruktade han, att man möjligen 

 skulle öfverila sig med altför ifriga propositioner och vid 

 närvarande konjunktur därigenom mera skada än gagna vär- 

 ket". Den svenska representanten har utan tvifvel karakteri- 

 serat kurfurstens ståndpunkt rätt. 



v ) . . . „die übrige würdten sich daran spiglen, und Endlich zur 

 General Guarantie kommen, noch zur zeit liesse sich das werck nicht 

 übereijlen, man mache die Praeoccupirten nur noch stettiger. Der Sta- 

 tus Imperij were so inncirt. und die sijmptomata also häuffig, dass 

 man keine andere alss Lentani Medicinarn gebrauchen dörffte". 



2 ) „Nichts desto minder aber bliebe beij deroselben noch alleweg 

 Constans et perpétua voluntas, wann nur andere Stände mit baltten. und 

 Sie nicht also allein lassen woldten. Sonsten' müssen Sie endlich aucb 

 wider Jhren willen thun. quod prudentis in euin eventum esset". 



