77 



•slutning och samfäldt råd skulle kunna taga i akt hvacl lä- 

 get kräfde 1 ). Samma anhållan riktades till d'Avaugour 2 ). 

 Det är belysande för huru omsorgsfullt Johan Filip, oak- 

 tadt den svängning han småningom företagit, alt fortfarande 

 vetat upprätthålla godt förstånd äfven med de båda kronor- 

 nas gesandter, och belysande också för svenskarnas bered- 

 villighet att gå honom tillhanda, att hans anhållan icke gaf 

 dem anledning till bittra reflexioner i sina relationer till drott- 

 ningen. Oxenstierna viste blott icke, anför han, om han 

 ännu skulle ställa sin hållning i öfverensstämmelse med 

 hvacl drottningen instruerat honom 3 ). I en skrifvelse i med- 

 let af augusti hade visserligen Kristina, i det hon sände ho- 

 nom kreditiv för konventet i Frankfurt, förklarat, att hon 

 „icke kunde ogilla" hans afresa från Nürnberg och förflytt- 

 ning dit, samt uppmanat honom att därstädes fortfarande 

 „kooperera med ständernas deputerade och den franska 

 plenipotentiären till Frankenthals och andra platsers möj- 

 ligast hastiga evakuation" 4 ). Men därefter hade han för- 

 gäfves under en längre tid fått vänta på något meddelande, 

 om huru han borde ställa sig i förhållande till ständerna 5 ). 



') B. O. — K. G. 10 jan. 1652. [A. S.] 



2 ) B. O. — K. G. 7, 21 febr. 1652. [A. S.] 



3 ) Han anhåller genom pfalzgrefven om förnyad order. B. O. — 

 K. G. 17 jan. 1652. [A. S.] 



*) B. B. — B. 0. 9 aug. 1651. [A. S.] 



3 ) Oxenstierna anför i sin själfbiogran (trykt af Gjöricell i Sven- 

 ska biblioteket, II. 189 ff.. och i öfversättning hos Schlözer,!. 481 ff.). 

 att han ännu en gång fått uttrycklig order att „conférera med kurfur- 

 sten af Mainz", om huru „Ständernas Jura måtte conserverade blifwa". 

 Huruvida en sådan order gifvits, måste lämnas därhän; i registraturet 

 har den icke återfunnits. — Att däremot 0:s tidigare omnämda resa 

 från Nürnberg till Johan Filip i Würz'ourg, såsom af biografin fram- 



