86 



ter, hvilka voro den katolska kyrkans förnämsta försvarare i 

 Europa, viste man icke 1 ). 



De båda kronornas representanter dröjde kvar i Frank- 

 furt, ännu sedan ständernas samtliga representanter afrest 

 därifrån 2 ). I förra hälften af augusti 3 ) utfärdades instruk- 

 tion och kreditiv för Bengt Oxenstierna för en ambassad till 

 kejsaren för att jämte Biörnklou såsom drottningens repre- 

 sentant mottaga investituren för Bremen, Verden och Wis- 

 mar. På hösten afreste han till Prag. Snoilsky däremot 



*) Ett egendomligt sammanträffande fogade, att samtidigt som 

 Snoilsky hade sitt sista samtal med de mainziska diplomaterna i juni 

 1652, en ambassadör, Rousselot d'Hédival, för härtigen af Lothringen 

 — plågoanden ex professo för ständerna i västra Tyskland — efter 

 en kortare ambassad till Stockholm afreste därifrån, såsom den danska 

 residenten därstädes Peder Juel anför, „beladet med komplimenter" 

 (Dansk. hist, tidskr. Raekke I, 5. 328—30). Uppgifterna om Rousselots 

 ambassad äro tyvärr altför sparsamma, för att vid den samma och vid 

 Juels yttrande vidare afseende kunde fästas. Härtigen underhöll lifliga 

 diplomatiska förbindelser i Europa både med dess katolska och pro- 

 testantiska furstar. Se t. ex. för kurfursten af Brandenburg Uric. u. 

 Acten, VI. 37, 103 ff. 471 ff. Jfr. för Rousselots ambassad till Köpen- 

 hamn och Stockholm Mémoires de Chanut, II. 436, 441 f. Af större in- 

 tresse än Juels uppgift är Pufendorfs (de reb. Suec. XXIV. § 13), att 

 man från spanskt håll genom Salvius i Hamburg gjorde lifliga försök 

 att förmå drottningen att upphöra med sin agitation för Frankenthals 

 restitution. (Någon samling af skrifvelser från Salvius i Hamburg 

 torde icke mera finnas i A. S.) 



2 ) I slutet af juli hade de alla lämnat Frankfurt. Sn. — K. G. 

 17 juli 1652. [A. S.] Jfr. Theatr. Europ. VII. 161—162. 



3 ) R. R. 31 juli 1652. [A. S.] Han lämnade Frankfurt i slutet 

 af september. Sn. — K. G. 18 sept. 1652. [A. S.] Jfr. Pufendorf, de reb. 

 Suec. XXIV. § 11. Heyne, Der schwed. Investiturstreit 1648—64. Pro- 

 g-ram (Weilburg). 7. 



