116 



kretsdagsbeslutet upptogs hvad man öfverenskommit i alter- 

 nationsfrågan, och här faststäldes uttryckligen det braun- 

 schweigska kondirektoriets rätt. 



Sedan kretsämbetena besatts, upptogs frågan om krets- 

 armén och fördelningen af kontingenterna för den. Braun- 

 schweigarna ville, sekunderade af magdeburgarna, drifva 

 upp arméns numerär till 8,000 man, -och de bremiska repre- 

 sentanterna understödde dem äfven nu efter bästa förmåga. 

 Men förslaget stötte på det häftigaste motstånd af de öfriga 

 ständerna. Härtig Adolf Fredrik af Mecklenburg-Schwerin 

 hade icke sändt någon representant till kretsdagen och 

 vägrade oaktadt de församlades uppmaning att göra det. 

 De mindre ständerna med Sachsen-Lauenburg i spetsen funno 

 häri en lämplig förevändning att vägra ett bestämdt svar på 

 propositionen. Man öfverbjöd hvarandra i att uppfinna alla 

 möjliga betänkligheter. Endast på grund af en halft hårdra- 

 gen tolkning af ett af de afgifna vota kunde det magde- 

 burgska direktoriet konstatera som resultat af förhandlingarna, 

 att „ständernas majoritet i princip antagit kretsförfatt- 

 ningen". 



Efter nya långa debatter faststäldes under protest af 

 de motsträfviga kretsarméns numerär till något mera än det 

 tredubbla matrikelanslaget x ), d. v. s. 4,500 man, oberäk- 

 nadt det manskap, som behöfdes för artilleri, förposttjänst o. 

 d. Till den 10 mars 1653 skulle berättelse ingifvas till krets- 

 öfversten, huruvida de respektiva kontingenterna stodo i 

 ordning. 



Så långt hade man således fått det. Men när kretsreces- 

 sen i medlet af november undertecknades, vägrade de deputerade 

 för Sachsen-Lauenburg, stiftet Lübeck och de fyra riksstä- 



l ) Jfr. ofvan p. 50 not 2. 



