120 



orden i december 1652 fick man snart se Kristina visa en yn- 

 nest mot hofven i Wien och Madrid, hvilken föreföll så myk- 

 ket mera egendomlig, som allra minst den lösning kejsaren 

 gaf den pommerska tvistefrågan kunde motivera den, och 

 hvilken gaf anledning till misstankar, att Sverge, som nyligen 

 svingat sig upp till protestantismens ledare i Europa, stod i 

 hemligt förstånd med de habsburgska makterna. Från Stock- 

 holm berättades det med stort anspråk på sannolikhet, att 

 drottningens tillmötesgående var att tillskrifva inflytandet af 

 den spanska ambassadören Pimentelli, som i augusti 1652 

 inträffat vid hennes hof och hvars blotta ankomst gaf till- 

 känna, att man i Wien och Madrid ville draga Sverge från 

 det parti i Europa, hvilket det hittils tillhört 1 ). 



Af alla de stora frågorna i den tyska politiken blef 

 det för framtiden egentligen endast en, som ingaf drottnin- 



*) Huru stort detta inflytande varit, skall väl aldrig- till fullo 

 kunna afgöras ock må lämnas därkän. Att man ofta öfverdrifvit det 

 samma är väl otvifvelaktigt, men att såsom Weibull försöka bortreso- 

 nera det torde å andra sidan föga kunna lyckas. Vare sig att det va- 

 rit större eller mindre, måste emellertid redan sannolikketen af att drott- 

 ningen lyssnade till rådslag från de habsburgska makterna och sanno- 

 likheten af ett hemligt förstånd mellan hofven i Stockholm, Madrid och 

 Wien blifva af största betydelse för Sverges ställning i Tyskland och 

 Europa. Endast i sina förtjänster om protestantismen och ständerfri- 

 heten i Tyskland hade Sverge berättigandet, för att det lagt viktiga 

 områden af det tyska riket under sitt välde, och endast om det fort- 

 farande visade sig vilja värka i dessa idéers tjänst, kunde trosförvan- 

 terna och partivännerna i riket tillgifva, att så hade skett. Redan 

 om det ingaf misstankar att vilja sluta sig till de makter, som voro 

 ständerfrihetens och protestantismens farligaste fiender, måste det i 

 väsentlig grad rubba själfva den ideella grundvalen för sin nyvunna 

 ställning. För en politik, oberoende af traditionerna, var ännu minnet 

 af Sverges roll i det stora förstörelsevärket under 30-åriga kriget altför 

 lefvande, dess maktauktoritet och dess ressurser för svaga. 



