135 



kallelse till ett konvent i Hamburg i och för en förtrolig 

 kommunikation angående den planerade sammankomsten i Min- 

 den, dec westfaliska kretsdagen samt kurfurstens af Köln an- 

 hållan och för att „sätta i värket, hvad som enligt kretsdags- 

 beslutet af 1652 hörde till kretsens säkerhet". Den bre- 

 miska regeringen skulle här utforskas, om den hade några 

 „consilia, quoad publica imperii" kvar eller om den helt och 

 hållet af vikit från dem 2 ). 



Königsmarck och Erskein hade emellertid ingalunda 

 större anledning att gå braunschweigarnas önskningar till 

 mötes nu än förut. Alt ännu ville de hälst „undvika alla 

 konferenser". Hvad man hörde från Stockholm om „kon- 

 fidensen" med den nyligen dit ankomne österrikiske gesand- 

 ten Montecuccoli och särskildt om Pimentellis inflytande 

 där, bjöd att behandla frågan om värfningarna för spansk 

 räkning i Nedersachsen och om de spanska truppernas exces- 

 ser i rikets västra del varligt. Redan såg det ut, som om 

 drottningen jämte Spanien såsom Englands bundsförvant 

 skulle komma att taga del i den kamp, som sommaren 1652 

 utbrutit mellan England och Holland och i hvilken man 

 fruktade, att Frankrike och Danmark skulle föras öfver på 

 Hollands sida 3 ). Någon skrifvelse från kurfursten af Köln 



v ) Kristian Ludv. — brem. reger. 16 jan. 1654; kop. med Kö- 

 nigsm:s — K. M. 28 jan. 1654. Påminnelse om konv. af Kristian Ludv. 

 — brem. reger. 28 jan. 1654. kop. med reger:s — K. M. 11 febr. 

 [A. S.] 



2 1 Köcher, 132-33. . 



a ) Att något sammanhang skulle existerat mellan Sverges för- 

 beredelser till anfall mot Bremen och det spanska och lothringska an- 

 fallet i rikets västra del i den mening, att en gemensam militärisk 

 aktion värkligen legat i Kristinas plan (se Erdmannsdörffers antydan 

 Graf Waldeck 167, Köcher, 132), finnes det emellertid icke anledning 



