153 



beträffar, var äfven han numera af personliga motiv — sär- 

 skildt emedan Ferdinand IV:s kröning, som försiggått i juni 

 1653 i Augsburg, öfverlåtits åt kurfursten af Mainz, icke åt 

 honom — i bitter fiendskap med kejsaren x ). Det fans så- 

 lunda redan en betydlig opposition inom riksdagen; och så- 

 väl i Berlin som i det braunschweigska furstehuset och i Köln 

 stälde man som främsta önskningsmål på sitt rikspolitiska 

 program — om ock med olika syften och efter olika poli- 

 tisk grundsats — en sammanslutning och beväpning af stän- 

 derna. 



Den mestbetydande i oppositionens krets var Branden- 

 burg. Waldeck hade det minsta möjliga förtroende till den 

 förfallna riksförfattningen i alla dess delar, och till försöken 

 och förhoppningarna att reorganisera rikets kretsväsen stälde 

 han icke mycket lit 2 ). Men en beväpning af kretsarna var 

 i alla fall ursprungligen icke främmande för hans politiska 

 system 3 ). Redan för att bana väg för sin unionspolitik 

 och för att betaga vedersakarena alla misstankar för altför 

 vidt gående planer med den samma ansåg han sig böra för- 

 orda den 4 ). I december 1653 utfärdades också som svar på 

 de kölnska klagomålen för • de brandenburgska gesandterna 

 vid riksdagen ett memorial, hvilket angaf de hufvudpunkter, 

 som borde tagas i akt i fråga om den planerade „general- 

 riksförfattningen". 



*) Arndt, Zur Vorgeschichte der Wahl Leopold I. 569; Pribram 

 Zur Wahl Leopold I. 55. 



-) Se t. ex. TJrk. u. Acten, VI. 492; Erdmannsdörffer, Graf Wal- 

 deck. 181, 185. 



3 ) Erdmannsdörffer, Graf Waldeck. 183; Erdmannsdörffer- Onc- 

 ken, 187. 



*) Urk. u. Acten, VI. 497-99. 



