154 



Med en hänvisning till de generella bestämmelserna i 

 exekutionsordningen föreslås här ■ — med förbigående af alla 

 detaljer om arméns numerär o. s. v., — att för riksbeväp- 

 ningens genomförande ett „krigsråd" med lika antal medlem- 

 mar af hvardera religionsformen, den katolska och evange- 

 liska, skulle väljas af rikets samtliga ständer. En instruktion, 

 som godkänts af ständerna i gemen, skulle blifva norm för det 

 samma. Som högsta befälhafvare för den blifvande hären 

 borde utses tvänne generaler, en katolsk och en evangelisk, 

 för att med daglig växling kommendera hvar i sin tur. Öf- 

 verstlöjtnanter och lägre befäl skulle väljas af kretsständerna; 

 äfven vid dessa val skulle iakttagas paritet. Bataljoner 

 och skvadroner från samtliga kretsar hade man att dela i 

 lika antal regementen; den ena hälften skulle kommenderas 

 af evangeliska, den andra af katolska öfverstar. Öfverstarna, 

 krigsrådet och det högre befälet i allmänhet skulle svära ed 

 både åt kejsare och rike 1 ); öfverstarna därjämte till den 

 krets, ur hvilken de hade trupper under sitt kommando. 



Hvarje krets ägde att underhålla sina trupper själf ; men 

 för aflönande af generalspersoner samt bekostande af artil- 

 leri skulle bildas en generalkassa genom sammanskott af de 

 enskilda kretsarna. Artilleriet skulle vid fälttågets slut sän- 

 das att förvaras, den ena hälften till en katolsk, den andra 

 till en evangelisk riksstad. 



Till offensivt krig skulle trupperna ej få användas, så 

 vida ej en allmän riksdag förordnade annorlunda; gene- 

 ralerna skulle på det strängaste förbjudas att börja ett så- 

 dant på egen hand. Kurfurstens representanter ägde att för- 

 beredelsevis öfverlägga med de evangeliska om de angifna 

 hufvudpunkteina för riksbeväpningen och sondera, huruvida 



*) „dem Kaiser und Keich zugleich''. 



