156 



politik 1 ). Ytterligare framhållande de vådor, som hotade 

 riket från den fransk-spanska krigsskådeplatsen och med en 

 påminnelse om, huru executionsordningen af år 1555 stad- 

 gade, att hvarje krets borde „stå i författning", besvarade 

 de braunsclrweigska gesandterna på riksdagen under diskus- 

 sionen i furstekollegiet kölnarnas klagan; det hade varit att 

 önska, anförde de, att riket icke hade låtit dessa stadganden 

 falla i glömska 2 ). Kansler Schwartzkopf räknade ut, att man 

 med en icke altför tung beskattning — det fyrdubbla matrikel- 

 anslaget, — om beväpningen genomfördes i alla rikets kret- 

 sar, ständigt kunde hålla i beredskap en här på 60,000 m. 3 ). 

 Maximilian Henriks inflytande i riket var icke stort; 

 hans personliga egenskaper voro ingalunda egnade att för- 

 värfva honom ett sådant, men hans bitterhet mot wiener- 

 hofvet var så mycket större ; och han fick alt fortfarande 

 anledning nog att försöka hålla sinnena vakna för en be- 

 väpning af riksständerna i anledning af farorna från väster. 

 Han rönte för öfrigt ett visst understöd i sin oppositionella 

 politik och sin ifver för riksbeväpningsidén ifrån det furste- 

 hus han tillhörde: det bajerska. Kurfurst Maximilian var ju 

 en af dem, på hvilken Johan Filip säkrast ansåg sig kunna 

 räkna vid genomförandet af sin „författnings"-idé 1650. Hans 

 son var ännu minderårig och regeringen sköttes af hans 

 bror, härtig Albrecht samt enkekurfurstinnan Maria Anna. 

 Äfven Ferdinand Maria var en alt igenom osjälfständig natur. 

 Hans moder, kejsarens syster, gjorde naturligtvis alt för att 



] ) Köcher, 138, 143, 161, 162; Erdmann s dör ff er, Graf Walcleck. 

 215; Urk. u. Acten, VI. 519 f. Jfr. Zwiedineck-Südenhorst. I. 120. 



*) Källa ofvan p. 152 not 3. 



3 ) Se närmare för det braunschweigska förslaget Urk. it. Acten- 

 VI. 453 f., och för furstehusets hållning på riksdagen. Négoc. secr. 

 III. 629, 671. 



