163 



hafva, efter livad det synes, aldrig aflockat henne ett upp- 

 lysande svar. 



Under sådana förhållanden blefvo de förväntningar man 

 i Kegensburg från framstegspartiets sida stälde på Sverge och 

 de svenska representanterna missräkning på missräkning. Re- 

 dan det anbud man gjorde att värka för påskyndande af Sverges 

 admission till riksdagsförhandlingarna, för hvilken kejsarens 

 löfte till Brandenburg låg i vägen, mottogs på ett sätt, som man 

 icke väntat. För de förtrykta protestanterna i de österriki- 

 ska arfländerna, hvilkas öde betydligt sysselsatte de försam- 

 lade representanterna, remonstrerade den inflytelserika drott- 

 ningen i så tama ordalag, att det stötte trosförvanterna l ) . 

 Och i själfva den fråga, som skulle utgöra kärnpunkten för 

 furstepartiets opposition, frågan om det romerska konunga- 

 valet, aflät hon en skrifvelse till kurfurstarna och de öfriga 

 ständerna, genom hvilken hon bröt själfva oppositionens udd, 

 i det hon på det enträgnaste anbefalde prins Ferdinands val 2 ). 

 I den protestantiska oppositionens läger frågade man sig med 

 oro, om det värkligen skulle lyckas Österrike att helt och 

 hållet draga Sverge från det evangeliska furstepartiet och 

 dess intressen eller om det möjligen fans någon „närmare 

 korrespondens" mellan de två kronorna, än hvad som var 

 förenligt med rikets lycka och frihet 3 ). Och farhågorna voro 

 så mycket större, som man i Regensburg med förvåning såg 



*) Ett memorial för dem hade hon ingenting emot, men hon 

 trodde, att ett sådant skulle hjälpa föga, förklarar hon för B. och 

 Bohle. B,. B. hösten 1653 passim. [A. S.] 



-) v. Meiern, Acta comitialia. I. 198 f. Skrifvelsen i tryck i flyg- 

 skriftsam] . i rikshihlioteket i Stockholm. Jfr. Loenbom, Anecdoter om 

 namnkunniga och märkvärdiga svenska män I, 5. 37—38. 



8 ) Se om intrycket af drottningens hållning hland protestanterna. 

 Köcher, 98 ff., 123-24. 



