177 



ser, med nödiga garnisoner. Det var den paragraf, till hvil- 

 ken furstarna i framtiden företrädesvis plägade vädja, då de 

 under förhandlingarna med sina landtständer författningsmäs- 

 sigt skulle rättfärdiga upprätthållandet af en stående här. 



Hvilket förlopp kretsdagsförhandlingarna tagit 'i öfra 

 Tyskland har icke tillfredsställande belysts af forskningen och 

 ligger utom ramen för denna framställning. Både i schwa- 

 biska, frankiska, bajerska och öfverrhenska kretsen har man 

 i alla fall så till vida efterkommit riksdagens beslut, att man 

 sammanträdt — ehuru först under hösten 1654 och våren 

 1655 — för att diskutera frågan om kretsarnas reorganisa- 

 tion. Men resultaten stannade långt efter ifrarnas på riks- 

 dagen förväntningar 1 ). Man tvekade icke att erkänna frågans 

 vikt; man skulle „med det första" upptaga den ånyo; och 

 man underlät icke att inskärpa, det ständerna borde hålla sig 

 beredda att i nödfall hafva sina trupper till hands. Men f. 

 n. kunde man icke — särskildt framhölls naturligtvis utarm- 

 ningen i följd af kriget — bringa en betungande „författ- 

 ning" till stånd. I öfverrhenska kretsen öfverenskom man, 

 att det med kurrhenska kretsen år 1651 upprättade förbun- 

 det skulle „reassumeras", men endast med det uttryckliga 

 förbehåll, att kvantum af kretsmilisen skulle blifva blott V2 

 ,.Römermonat" och ryttarnas antal i förhållande till fotfolkets 



1 ) Kretsdagsrecessen för schwabiska kretsen dat. Ulm 19 septem- 

 ber; för frankiska kretsen dat. Bamberg 25 okt. 1654; för öfverrbenska 

 kretsen dat. Worms 24 febr. 1655 (i tryck hos Kopp, Beilage III. IV. 

 VII; recessen för frankiska kretsen äfven bos Moser, Des Fränkischen 

 Creises Abschiede nnd Schlüsse von 1600—1740. 308 § 1; analys 



12 



