180 



westfaliska kretsen, utan äfven i öfriga delar af Tyskland x ) 

 följde man med så mycket ängsligare uppmärksamhet krigets 

 växlingar, som Sverges rätt numera bevakades af en man, 

 och en man, hvars stridslust och eröfringsbegär var vorden 

 nästan till ett ordspråk. Särskild anledning ansåg man sig 

 hafva att hos Karl Gustaf misstänka planer på de julich- 

 cleviska arfländerna. Med Sverges politikriktning under 

 Kristinas sista regeringsår i minnet, förutsatte man t. o. m. 

 möjligheten af en närmare förbindelse mellan konungen och 

 de habsburgska makterna till de evangeliskes i norra Tysk- 

 land skada och ruin 2 ). I synnerhet braunschweigarna voro 

 illa till mods. För sin del voro de fast beslutna att icke 

 lämna Bremen helt och hållet i svenskarnas händer, att un- 

 derstöda staden på diplomatisk väg och i nödfall t. o. m. 

 med vapenmakt. Redan tidigare hade kejsaren gifvit dem 

 anledning till inblandning; genom ett mandat af den 16 juli 

 uppdrog han härtigen af Celle och biskopen af Münster att 

 medla mellan de stridande och förmå dem att inställa fiendt- 

 ligheterna samt att, i fall detta misslyckades, understöda Bre- 

 men med sina egna och kretsens trupper. Upprepade gån- 

 ger erbjöd härtigen sin mediation, men konungen antog den 

 icke. Fördraget med den motspänstiga staden kom till stånd 



*) Äfven i den europeiska diplomatin i öfrigt tog man det bre- 

 miska kriget som ett förebud till stora ting. It's generally believed 

 tbe Swede will not sit down thus obscured, but reiuforce to recover 

 honour and interest, which may suddenly involve the empire in a second 

 war. Bradshaw — Thurloe. 20 juni 1654 (Thurloe, II. 385. Jfr. 468). 

 It is to be feared, that is the leaven of a war, which is spreading in 

 Germany; and that the fire will break up there as violent as ever. Bor- 

 deaux — Picques 21 aug. 1654 (Thurloe, II. 539). 



2 ) Köcher, 168—69, 181 f., 190. B. O. — K. M. 25 okt. 1654. 

 [A. S.] 



