188 



gelse, att man i furstehuset fatt större förtroende till Sverge 

 än man haft förut. Men att härtigarna ville „betjäna sig 

 af kretsens namn och under det samma, liksom skedde det 

 till dess defension, företaga alt, livad till deras egen konser- 

 vation och intresses promoverande kunde lända'', därom var 

 han öfvertygad 1 ). Efter hvad Oxenstierna och hans kol- 

 leger viste, uppgick furstehusets gemensamma truppstyrka till 

 6,000 man. Närmast ville härtigarna, förklarade de själfva, 

 hålla sig i beredskap i anledning af kriget mot Bremen, men 

 hvad de vidare möjligen kunde afse, måste man lämna där- 

 hän 2 ). 



Frågan om Brandenburgs upptagande i Hildesheimalli- 

 ansen spelade icke någon betydande roll under förhandlin- 

 garna på kretsdagen; Oxenstierna, Mevius och Marschalk 

 behöfde med ett ord icke göra sig mycket hufvudbry med 

 att tillbörligen „restingera" det samma. På den branden- 

 burgska representanten Raban v. Cansteins förfrågan hos 

 de stadiska, huru det skulle gå med hans herres reception 

 och om man ej här kunde underhandla om den, hänvisade 

 dessa först till de öfriga intressenterna. Och då de på Can- 

 steins anhållan kommunicerade i frågan med lüneburgarna, 

 fingo de det undvikande svaret, att quaestio an längesedan 

 vore afgjord, men quaestio quomodo måste diskuteras af alla 

 förbundets medlemmar; och representanterna voro ej instrue- 

 rade, utan måste referera 3 ). Braunschweigarnas hållning är 

 förklarlig: under inflytaude af de stigande farhågorna för Sverge 

 i anledning af bremiska kriget hade man i furstehuset kommit 

 til den slutsats, att en allians, som förband kurfursten och 



1 ) B. O. — K. M. 1, 15 nov., 4 dec. 1654. [A. S.J 



2 ) B. O., Mevius, Marschalk — K. M. 15 nov. 1654. [A. S.] 



3 ) B. O., Mevius, Marschalk — K. M. 5 dec. 1654. [A. S.] 



