197 



med Bremen. Skulle „författningen" vara riktad blott på 

 kretsens defension, så kunde de i diskussionen om den 

 förena sig med majoriteten. Konungen fann emellertid ri- 

 kets exekutionsordning „tämligen väl affattacl". Man kunde 

 därför gärna afböja de förändringar, som möjligen kunde 

 föreslås 1 ). 



I senare hälften af november började kretsdagens för- 

 handlingar. 



Redan i början leddes diskussionen in på frågan, om 

 man till först skulle vidtaga med besättandet af kretsämbe- 

 tena eller afgöra om kretsens defension. Brandenburgarna 

 ville enträget det senare, men majoriteten, främst kursach- 

 sarna och de svenska sändebuden — Friedrich Bohle och 

 justitierådet Bogislaus Filip Michaelis, — förklarade sig för 

 det förra. Till kretsöfverste utsågs kurfursten af Sachsen, 

 till „nachgeordnet" kurfursten af Brandenburg och till „zu- 

 geordnete" härtigarna af Weimar och Altenburg samt konun- 

 gen af S verge 2 ). 



Först efter det dessa val försiggått, upptogs frågan 

 om kretsens beväpning. Ptedan det sätt, på hvilket det kur- 

 sachsiska direktoriet inledde diskussionen, lät ana, att här 

 var föga att vinna. Det hemstäldes till ständernas afgörande, 

 huruvida exekutionsordningen i riksdagsbesluten af 1555 och 



*) K. E. — poni. reger. 19 aug. 1654. [A. S.] På grund af skrif- 

 velsen en instr. dat. Stettin 6 nov. (i sainl. af de svenska ombudens 

 bref; afskrift i sainl. „Handlingar rörande Tyskland 1652—57 ocb Polen 

 1655—57"). 



2 ) Bohle och Michaelis — K. M. 11 nov. 1G54. [A. S.] Man hade 

 ill en början icke ens klart för sig, huru många kretsens „zugeord- 

 nete" egentligen skulle vara. Först genom en granskning af protokol- 

 len för kretsdagarna 1588, 1594 och 1623 konstaterades, att de borde 

 borde vara tre. 



